Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Václav Bárta

Zprasené roky

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Zprasené roky

Václav Bárta

Chvilkový popis slavného díla:

Tato kniha si na nic nehraje.

Tato kniha je o mém, o Vašem mládí.O době na začátku osmdesátých let (již) minulého století.

Tato kniha nechce nikoho urazit.A jestli se v ní někdo pozná,tak je to jeho chyba,protože je blbejší než si asi myslí.

Teď mě můžete políbit.....{a nebo začít číst}.

Záleží jen na Vás

JÓ-mám tam plno gramatických,slohových,uměleckých,grafologických,a jiných chyb.

---NO A CÓ---

JEDEME DO PEKLA

---The END---

Tak.....a je to tady,ponořte se do čtení.

Štastnou cestu.............................Jedéééééééééééééééééém.

Těžká,velice těžká paleta.Celá ze železa,napůl zrezivělá. A takových mám ještě složit s parťákem okolo dvaceti.Na půlky.Každej deset.A tadle je první.Aspoň,že nesněží.Dokonce vylezlo slunce.Studené,ale přece slunce.tak do toho.

Palety ležely ve štosech na sobě.Chytnout tu vrchní.Potáhnout,shodit jí na zem,uskočit,Ať nám nespadne na nohu,sehnout se,a začít paletu skládat,ať můžou do ní narvat gumové výrobky od zpocených lisařů.Ať..Ať

A když jí složím(a parťák svojí)tak jí zasunout do veliké řady palet.HMMMM.Zajímavá práce.Taková inteligentní,náročná na mozkovou kůru.

Otočil jsem se po parťákovi.Zrovna bušil kladivem do jednoho z dílu skládacích paletiček.Tak tak ,že se nepraštil do prstu.Ten by řval!!

Asi mu není moc dobře.Včera zasejc chlastal(což on dělá skoro každej den)a teď trpí jak Zubřanskéj zubr.Udělal jeden pohyb s kladivem navíc.To mu náhle vylítlo,odletělo na cestu,a spadnulo pomalu na hlavu jednoho dělňase,který šel právě okolo,držíc v ruce neschopenku od závodního lékaře,kterého já upřímně nemám rád,a to i z toho důvodu,že mě ten vysokoškolský doktorský magor skoro nikdy nenechal doma marodit.JO.Ten hajzl.Na Písečné,v hospodě,kouřit tvrdé sparty,a chlastat pivo-to by mu šlo.Vlastně on drze kouřil i v ordinaci,před pacientem.Sparty se zapalovačem na pracovním stole ledabyle položené.Cigáro v tlapě,a tahal jako by mu dávali kyslík na příděl.Mě uznal jenom jednou-to tenkrát,když moje silné tělo okupovala horečka o teplotě 41,8,a to byla pravá,žádná na teploměru naklepaná.A-dosti doktora.Tak to Luďovo kladivo(tak se můj parťák jmenuje,né ten pracovní nástroj)dopadlo na asfaltovanou zem,nezranilo toho zašíváka,který jenom potřásl hlavou,nechtěje se rozčilovat,jelikož se už viděl jak odpočívá doma na kanapi,cpouc žrádlo do krku,čtouct ňákou dobrou knižku,a zůstalo viditelně ležet na matičce zemi,než jej Luďa s klením zvednul.

Začalo mě být v prošíváku horko.Začátek března.Sních v prdeli.Fakt dobré.Svléknul jsem ho a zůstal pracovar v montérkách.U další palety byli zkřivené panty.Vzal jsem do prstů Hamrův nástroj.Bác,bác.Jo-práce šlechtí člověka.Tak to já jsem poddaný "rabotnik".Modrou krev určitě nemám?!

"Jdem si sednout na naší kuřárnu":Zavelel můj spolupracovník,viditelně unavený.

"Jo jdeme": Sbíraje položený prošívák :"Jdeme,sereme na to"

xxxxxxxxxxxxxxxxx

" Tak co, už si dostal povolávací rozkaz, Václave "

" Ne, ještě né. Nic ": Po pravdě odpověděly moje ústa Ludvíku Svobodovi. No teda Svobodovi, našemu bývalému starému prezidentovi né. Kolega se nazýval Vlček.

" Tak to by jsi ho měl dostat, pokud pújdeš v březnu už někdy teď. Ty vole, vojna, a na dva roky. To já, když byl na vojně, tak to my...........": A začal vykládat, jak on ty dva pitomé, posrané, zelené roky prožil.

Vytřepat ručník,a jdu si spařit krupón,sádelnatou kůži,do neosobní sprchy.

xxxxxxxxxxxxxxxxx

xxxxxxxxxxxxxxxxx

"Jdeš domů"

"Jasně tati"

Bááác.

Bác.