Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Murray Rothbard

Inflace a hospodářský cyklus

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Inflace a hospodářský cyklus

Inflace a hospodářský cyklus:

kolaps keynesiánského paradigmatu

Murray Rothbard

Publikováno s laskavým svolením Liberálního institutu

http://www.libinst.cz

Autorská práva má Liberální institut a autor

Keynesiánci, kteří se od 30. let 20. století řadili k vůdčímu ekonomickému směru, si až do roku 1973-1974 vedli velice dobře a vytvářeli ekonomické povědomí širokých mas. Prakticky každý přijal keynesiánskou myšlenku, že tržní hospodářství je kriticky závislé na výkyvech celkových výdajů (v praxi se keynesiánci zabývají téměř výhradně údajným nedostatkem výdajů v ekonomice), a že úkolem vlády je kompenzovat toto tržní selhání. Vláda měla tuto údajnou nerovnováhu na trhu vyrovnávat prostřednictvím svých výdajů a deficitů (ve skutečnosti pouze jejich zvyšováním). Výkonem této nezbytné "makroekonomické" funkce vlády měla být pověřena rada ekonomů - keynesiánců ("Rada ekonomických poradců"), která měla být schopna dolaďovat fungování ekonomiky tak, aby bylo zabráněno inflaci i recesi a měla poskytovat správné množství celkových výdajů přispívající k zajištění plné nezaměstnanosti v neinflačním prostředí.

V letech 1973-1974 si konečně i keynesiánci uvědomili, že s jejich sebejistým scénářem je něco velmi, velmi v nepořádku, a že je načase zamyslet se nad smysluplností celé vládnoucí teorie. Důvodem byla nejen neschopnost keynesiánského "dolaďování" odstranit v průběhu 40 let chronickou inflaci, která vznikla během druhé světové války, ale také dočasné zvýšení inflace až na dvouciferné hodnoty (téměř 13 % ročně). Navíc Spojené státy americké upadly v letech 1973-1974 do nehlubší a nejdelší ekonomické recese od 30. let (de facto se jednalo o "depresi", tento pojem však ekonomové z politických důvodů opustili). Zvláštní jev rostoucí inflace v prohlubující se recesi jednoduše nebyl v keynesiánském pohledu na svět obsažen. Ekonomové vždy věděli, že se ekonomika nachází buď v období rozkvětu, při kterém ceny rostou, nebo v recesi či depresi vyznačující se vysokou mírou nezaměstnanosti a poklesem cen. V období rozkvětu měla vláda podle keynesiánského doporučení "vysávat nadměrnou kupní sílu" zvyšováním daní (tj. měla přispět ke snižování výdajů v ekonomice), na druhou stranu v období recese měla vláda zvyšovat své výdaje a deficity, aby do ekonomiky výdaje načerpala. Ale co měla dělat vláda země, jejíž ekonomika se nacházela v recesi s vysokou nezaměstnaností a zároveň rostoucí inflací? Jak má používat ekonomickou brzdu a plyn najednou?

První známky podivného vývoje se objevily již v roce 1958, kdy v průběhu recese vzrostly ceny spotřebního zboží, i když jen nepatrně. Šlo o malé varování, nicméně keynesiánce tento fakt nijak neznepokojil.

Spotřebitelské ceny znovu vzrostly v další recesi v roce 1966, jenže ekonomické zpomalení bylo tak mírné, že ani tomuto jevu nebyla kladena větší pozornost. Vysoká inflace v recesi v letech 1969-1971 již byla považována za klopýtnutí hodné zvážení. Ale až hluboká recese v letech 1973-1974, která vznikla v období, kdy byla zaznamenána dvouciferná inflace, uvedla keynesiánské ekonomy do trvalé nejistoty. Keynesiánci si konečně uvědomili, že jejich tzv. dolaďování selhalo, že jimi dávno pohřbený hospodářský cyklus stále přetrvává, ekonomika se navíc nachází ve stavu chronické inflace, jež se stále zvyšuje: inflační recesi či "stagflaci". Jev stagflace byl nejen nový, ale hlavně nevysvětlitelný a podle dosavadních vládnoucích ekonomických teorií neměl vůbec existovat.

A vypadalo to, že inflace se bude stále zvyšovat: 1-2 % ročně v době Eisenhowera, 3-4 % v průběhu Kennedyho éry, 5-6 % za Johnsona, pak vystoupala na 13 % v letech 1973-1974 a poklesla na 6% ovšem v důsledku hluboké a dlouhodobé deprese ( zhruba v letech 1973-1976).

Existuje pár bodů, které je třeba nevyhnutelně vysvětlit: 1) Proč existuje chronická a zrychlující se inflace? 2) Proč se objevuje inflace i v průběhu hluboké deprese? 3) Proč vůbec existuje hospodářský cyklus, nekonečné střídání rozkvětu a útlumu?

Rakouská teorie byla udržována při životě čtyři desetiletí, i když bez poct a neopěvovaná ekonomickým světem: pouze Mises (na Universitě v New Yorku) a Hayek (v Chicagu) spolu s pár následovníky se jí drželi. Samozřejmě není náhoda, že renesance myšlenek rakouské školy se kryje s objevením jevu stagflace, v jejímž důsledku se otřáslo keynesiánské paradigma.

Peníze a inflace

Centrální bankovnictví a bankovnictví s částečnými rezervami

Bankovní úvěr a hospodářský cyklus

(Kapitolu 9 z knihy Murrayho Rothbarda For a New Liberty