Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Gina Hamiltonová

Historická role žen ve vědě

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Historická role žen ve vědě

Historická role žen ve vědě

Gina Hamiltonová, Ph.D.

zpracoval: Jiří Svršek

Zrcadlo internetového měsíčníku Natura (http://natura.baf.cz/),
mail: natura@snisnet.cz

Časopis vychází jednou měsíčně, nové číslo vycházi nejpozději těsně před koncem předchozího měsíce.

Všechny články jsou přehledně uspořádány v knihovně, která čtenářům umožňuje vybrat si články podle svého vlastního zájmu.

1. Úvodem

Ve 20. století se ve většině vědeckých oborů objevila celá řada žen. Tím byl překonán názor většiny mužských vědců, že ženy v matematice a ve vědě příliš nevynikají. Ženy v historii byly vystaveny sociálnímu tlaku provdat se a mít děti. Neexistovalo systematické vzdělávání žen a ve vědeckých institucích nebo v průmyslu nebyl o ženy zájem. Ženy na rozdíl od současnosti neměly dostatečné finanční prostředky a v případě zájmu o vědu byly závislé na dobré vůli svých manželů, otců nebo bratrů. Často na univerzitách a ve vědeckých společnostech narážely na zjevné nepochopení, odmítání, nezájem a dokonce odpor. Přestože proti jejich vzdělanosti a působení ve vědě stála celá řada faktorů, v historii nacházíme několik výrazných výjimek. Jejich osobní deníky, vzpomínky a korespondence nám vypovídají o podobnostech a rozdílech v postavení žen ve vědě v minulosti a dnes.

Ve vědě existuje vedle sebe snaha porozumět našemu vesmíru a snaha změnit chápání jiných. Tyto dva základní požadavky vedou současné vědce k budoucím objevům. Historicky role žen ve vědě byla spíše interpretační než objevitelská. Autorka článku [1] si pokládá zásadní otázku, zda interpretace vědy je "přirozenou" rolí žen.

Historie vědy je historií pokroku. Obecně se zapomíná na malé kroky, které vedly k velkým objevům. Historie zaznamenává pouze významné vědecké objevy, které změnily vědecké myšlení. Ve stínu velkých myslitelů tak zůstávají vědci, jejichž práce měla význam podpůrný nebo interpretační.

Dodnes převládá názor, že ženy mají ve vědě interpretační roli. Počet žen, jejichž vědecká práce vedla k pokroku, je v celé historii vědy nepatrný. Podrobnější analýza jejich příspěvků ale jasně ukazuje, že ženy přispěly k rozvoji vědy také objevnými myšlenkami, které by měly být oceněny. Faktem zůstává, že práce žen ve vědě byla přehlížena a vědeckými historiky systematicky podceňována.

Ze společenských a politických důvodů úspěšné ženy ve vědě vždy pracovaly se spolupracovníky. Těmito spolupracovníky byly většinou jejich manželé, otcové, bratři nebo synové. Občas se objevili muži, kteří slibnou vědeckou pracovnici podporovali. Příkladem jsou David Hilbert a Felix Klein, kteří podporovali později významnou matematičku Emmy Noether. Často byla vědecká práce žen publikována pod jménem jejich spolupracovníků, takže ji dnes nelze jednoznačně identifikovat.

Je zajímavé, že ženy byly ke své vědecké práci často mnohem kritičtější, než jejich spolupracovníci. Osobní deníky, paměti a korespondence žen nám dokazují, že ženy byly opatrnější v hodnocení svých možností a schopností, než jak je hodnotili jejich kolegové. Muži si obvykle vysoce cenili své kolegyně a takto se vyjadřovali o jejich schopnostech před jinými vědci.

Historie ukazuje, že ženy se uplatnili svými objevitelskými myšlenkami zejména v astronomii. Řada jejich nových myšlenek byla publikována v pracích jejich bratrů, manželů, otců a synů. Díky tomu se většina těchto jejich prací zachovala. Astronomie v první polovině 20. století byla pro ženy velmi plodným vědeckým oborem.