Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Milan Petrák

Kolik slasti?

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Kolik slasti?

Kolik slasti?

Milan Petrák

"Tři žhavé Tahiťanky!" poručil si Stan Belorup, sotva se ráno probudil. Otočil se na záda, nasadil si na hlavu elektrodobouk a doplnil jej trojrychlostním dráždičem pohlavního údu.

"To stačí," zabručel Stan. "A teď ještě Romantickou plavbu... anebo ne... už nic!"

Zklamaně mávl rukou, zdvihl se, chvíli seděl na posteli a čekal, až poleví obvyklá ranní bolest zad.

Po snídani se Stan posadil k videofonu a řekl: "Frederic!" Lhostejně přitom pozoroval vrabce, poskakující za oknem, a tak to bylo jen jeho periférní vidění, které zachytilo záblesk rozsvěcující se obrazovky. Okamžitě zpozorněl a soustředěně čekal, co bude následovat. Na obrazovce se zavlnila žlutá zářící spirála, kterou po několika vteřinách vystřídal ženský obličej.

"Kláro," vydechl Stan rozrušeně.

"Jak se ti to povedlo?" zeptala se překvapeně Stanova snacha. "My se už měsíc nemůžeme na Zemi vůbec dovolat."

"Sám netuším," pokrčil rameny Stan. Obličej mu zářil radostí, že konečně může mluvit s někým z rodiny svého syna. "S maminkou se vám snažíme dovolat skoro denně. Ale až dneska se to povedlo."

"Jak se vám daří?" položila povinnou otázku Klára.

"To víš, u nás je to pořád stejné. Hlavní je, že jsme oba ještě zdraví. Akorát mně museli na jaře vyoperovat játra a dát místo nich umělá, ale teď je už všechno v pořádku. A co vy?"

"My se tu máme dobře, což o to. Ale stýská se nám. Taková škoda, že kosmobus z Měsíce na Zemi jezdí jen dvakrát do roka. Ty dva měsíce, co nám ještě zbývají, budeme muset nějak vydržet."

"Nedá se nic dělat," povzdechl Stan. "Tak vydrž chvilku, jo?"

1