Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Jiří Štěpek

Dlouhá noc

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Dlouhá noc

Dlouhá noc

Jiří Štěpek

Zveřejněno se souhlasem českého magazínu o sci-fi a fantasy Ikarie

http://www.ikarie.cz

Billovi se potily dlaně. Bylo mu to nepříjemné a dvakrát si je otřel o tmavomodré kalhoty, ale nepomáhalo to. Za chvíli je měl opět vlhké. Potřetí je neotřel, protože se bál, že ostatní si toho všimnou a budou se mu posmívat. Takový Mrňous by do něho určitě pěkně zaryl.

Na obrazovkách se Fred a Klim pomalu přesouvali po dlouhé chodbě od stanoviště dvě ke trojce. Šli klátivě a kamera je zabírala zezadu, takže byla vidět plastiková pouzdra, z nichž trčely pažby pistolí. Bill mimoděk sáhl dozadu a nahmátl svoji zbraň. Na Zemi by byla hodně těžká, ale tady mu její váha nevadila.

Dvojice zatím došla na konec bílé chodby a zabočila vpravo. Tím se dostala do zorného pole další kamery, takže zmizela z jednoho monitoru a objevila se na druhém. Bill polkl a pak ještě jednou. Čím více mu vlhly dlaně, tím více mu vysychalo v krku. Za chvíli to budou mít Fred s Klimem za sebou a pak bude na řadě on a Stane. Jenže to už nepůjde o pravidelnou obchůzku.

Na okamžik bláhově zatoužil, aby se čas vrátil aspoň o měsíc zpátky, do chvíle, kdy se rozhodoval, co dál. Tehdy na tom byl stejně jako ostatní studenti robotiky. Zákon o rovnoprávnosti ho zbavil možnosti, že by kdy mohl vykonávat povolání, na něž se připravoval. Byla sice teoretická šance, že přestože roboti už nesmějí být vyráběni člověkem, budou se k lidem uchylovat v případě potíží. Ve skutečnosti k tomu nedocházelo nikdy. Nemocný robot vyhledal vždy jiného robota. Bill tedy ukončil školu s vědomím, že buď přesídlí na některou z planet, kde jsou roboti stále ještě podřízeni člověku, nebo změní obor. Zvolil druhou možnost a při výběru povolání myslel jen na Lindu a na to, že pouze vysoký plat jim umožní, aby se vzali.

Nenapadlo ho, že přijde tato chvíle. Dokonce i když mu vysvětlili, jaké budou jeho povinnosti, zůstal klidný a mechanicky pokyvoval hlavou. Nějaká Dlouhá noc ho nezajímala. Instruktor se o ní navíc zmínil letmo, takže zůstala jen jednou z možností, které ho mohly ve službě potkat. Tehdy věřil, že to nebude brzo a celou záležitost pustil z hlavy. Jenže teď tu seděl, strážce s týdenní praxí, a Dlouhá noc byla před ním.

Ferd s Klimem už byli na posledním monitoru. Velitel řekl:

"Připraví se Stane a Bill."

Bill překotně vstal. Nejmenoval se Bill, to byla jen přezdívka, kterou si vymyslel, když jako kluk četl indiánky. Jméno se však natolik vžilo, že mu tak říkali všichni kromě Lindy. Stane, vyschlý stařík, na němž uniforma směšně plandala, se protáhl, vzal si tašku, jejíž světlá barva odporovala předpisům, a kývl na Billa. Mladík znovu polkl a vydal se ke dveřím. Mrňous vykřikl:

"Zapomněl sis večeři."

Bill se vrátil a sebral brašnu, v níž měl sendviče s kiliánským salátem. Linda na něj vystála dlouhou frontu a když ho přinesla domů, měla z něj velkou radost. Salát zářil světle modrou barvou cizího slunce a jemné listy se mu lehce chvěly.

Mrňous řekl:

"Dlouhá noc je moc dlouhá."

Sám se svému výroku zasmál, ale nikdo se k němu nepřidal. Ostatní ho neměli moc rádi.

Vstoupili Ferd s Klimem a podali hlášení. Stane řekl přes rameno Billovi:

"Jdeme."

Mladík chtěl ohlásit odchod, ale Stane už vycházel na chodbu. Bill se téměř rozběhl za ním, dohnal ho a srovnal s ním krok. U výtahu se Stane zeptal:

"Jak se cítíš?"

"Normálně."

Stařík řekl pochybovačně:

"Kdyby ses cítil normálně, tak by sis vsadil. Nevsadil sis, že ne?"

Přijel výtah a oba muži do něj nastoupili. Bill stiskl nejnižší tlačítko. Všechno probíhalo úplně všedně. Bill si říkal:

"Vždyť je to stejné jako všechno ostatní."

Jenže věděl, že to není jako pokaždé. Jednak byla noc a za druhé s příchozím nezajedou do nižších pater, ale do osmičky.

"Stane se zeptal:

"Umíš se prát?"

"Cože?"

"Jestli se umíš prát. Když jsem sloužil Dlouhou posledně, tak tomu chlapovi přeskočilo a začal se s námi rvát. Asi mu teprve došlo, co ho čeká. Naštěstí u toho byli ještě ti, co ho přivezli, tak jsme to zvládli."

Procházeli dlouhou chodbou a odemykali a znovu zamykali několikery dveře a mříže. Bill se agresivity nebál. Spíš měl strach, že mu předají zhroucené individuum, které bude plakat a žalostně se ptát: "Proč právě já?"

Po chvíli řekl: "Jaké to asi je, vstoupit sem a vědět, že mě tu zabijí?"

Stařík se uchechtl "Zajímá tě to? Můžete si vyměnit místo. Určitě by souhlasil."

Stane lhostejně souhlasil: "Jak chceš."

* * *

* * *

"Vážně?"