Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Milan Petrák

Naháči

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Naháči

Naháči

Milan Petrák

Publikováno s laskavým svolením autora.

Zdroj http://petrak.aktualne.cz

Jen jediný mrak kazil dokonalou modř oblohy. Dokud se držel mírně nad obzorem, připomínal kuřecí stehýnko. Pak vystoupal a zdegeneroval ve svraštělý ovál. Patrik přestal sledovat jeho proměny a rozhlédl se po koupališti. Na to, že byl teprve konec května, se slunci podařilo na Džbán vytáhnout slušnou masu lidí. Okolo Patrika se rozvalovali všichni z veleslavínské party. Protáhl se, zavřel oči a doladil své rozpoložení na příjemné ospalo.

"Čau!" ozvalo se nad ním a kdosi se nacpal mezi jeho hnědnoucí tělo a slunce. Otevřel oči, zamžoural a poznal Rendu. Renda a vedle něj nějaká holka.

"To je Klaudie," oznámil Renda celé partě a hodil svou regulovanou opalovací plentu hned vedle Patrikovy. Ten přivítal nový zdroj podnětů a začal projíždět očima po dívčině těle.

Přiznal sám sobě, že se mu líbí. Štíhlá, opálená. Postava spíš drobnější, ale on taky není žádný Herkules. Jen kdyby ty zářivě bílé zuby neprozrazovaly, že si je doma na poslední chvíli přejela dentaklírem.

Oba příchozí se svlékli do plavek a Renda odběhl k automatu pro dva kelímky koly. Patrik využil příležitosti, posadil se a mrknul na Klaudii: "Ještě jsem tě tu neviděl. Ty nejsi z Prahy?"

"Jo, jsem," usmála se, "jenže až z Hostivaře."

"Z Hostivaře?" zatvářil se překvapeně Patrik. "Tam je přece taky přehrada, ne? Proč ses plahočila až sem?"

"Jo, máš pravdu. Jenže u nás je přehrada s vyhřívanou vodou. A letos ji dokonce začali barvit. Tady se mi líbí víc." Přelétla zrakem vodní hladinu a pokračovala: "Aspoň se častěji vidím s Rendou. Jinak se potkáváme jen v astrocestovatelským klubu."

To nebyla nezajímavá informace. Jen spolu kamarádí. A nikoho jiného asi nemá. To by netrávila čas s nějakým kámošem z klubu.

Ještě chvíli se spolu bavili o astrocestování a když se rozhovor v jednu chvíli přetrhl, napadlo Patrika, že by to mohl zkusit. Nastavil své rozpoložení na zamilovanost a zadíval se na Klaudii. Nějakých třicet, čtyřicet vteřin zkoumal, jak na něj její přítomnost působí. Líbí se mi až tolik? Co srdce, buší mi? Ne, nebylo to ono. Nevzrušeně se vrátil do své předchozí siesty. Nedělalo to s ním, co by čekal. A on si musí dávat pozor. Už jednou se spálil. A těchhle třicet vteřin mu to připomenulo.

Přivítal, že zrovna dorazil Renda s kolou a sedl si mezi ně. On mohl opět ulehnout a zavřít oči. Ať tu holku baví ostatní.

Patrik vstal a vyběhl Klaudii vstříc. Renda na blízku není, nikdo jiný se s pomocí příliš nehrne. Malíček na levé ruce jí držel jen na kousku kůže. Krev dopadala v rytmu chůze střídavě na zem a na dívčino stehno, odkud stékala na bosé chodidlo.

Patrik nechápal: "Jak to? Vždyť na to tvůj temperor nemohl stačit."

Přešli silnici a ocitli se před vchodem do regely.