Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Petra Neomillnerová

Zimní svátek

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Zimní svátek

Zimní svátek

Petra Neomillnerová

Zveřejněno s laskavým souhlasem autorky

Zdroj www.alraune.cz

I.

Svaly ztuhnou, jak se ostří dotkne šíje a prsty povolí sevření kolem jílce meče. Kopanec srazí vyzáblého muže k zemi.

"Ruce za hlavu." Muži z královské gardy zpracovávají záda ležícího holemi za stálého hulákání. Potom zvednou zbitého na kolena. Na sníh kape krev z rozbitých úst.

"Podejte mi někdo provaz ..."

II.

"Ah, ano, únosy děvčat už nevynášejí tolik, co dřív, za holky se dnes platí míň, než za kobyly. Zkažená doba. A sloužit vrchnosti, to je jako se na trhu handrkovat za pána ...

Já stará bláznivá vražda opelichaná, čert mi napískal tuhle špinavou díru, tuhle malou sněhem zapadlou vesnici, tenhle statek, co si říká království. Kopance a pouta do krve. Do pr..."

"Vstávej, bratříčku. Královna si s tebou chce popovídat."

Louč ozářila úzkou celu, hrst slámy na zemi i spoutaného muže. Copy, které mu lemují tvář, jsou pokryté zaschlou krví, roztržený ret odkrývá zuby, spoutaný kloní hlavu. Výslech a rány. Čekání na smrt.

"Do psí kundy" A strach.

Síň, kde zasedá soud, není velká, a velká není ani porota. Na vyvýšeném trůně sedí žena a šířku jejím ramenům dává jen rozměrný plášť s vlčí kožešinou. Obroučka kovu tiskne k hlavě rudé vlasy rovně zastřižené nad čelem a padající na límec.

"Klekni." Provinilec padne na kolena a sklopí hlavu.

"Je to ženská, tak snad ..." cítí, jak se mu ramena chvějí vyčerpáním. "Jako pes tady před ní, jako pes ..."

Kdosi čte nezúčastněným hlasem obvinění, místnost je plná mužů, stráží.

Monotónní přednes občas přetrhne smích, podivný ženský smích končící v kašli.

"Ještě se bude, čubka, smát, flundra potrhlá, já bych ..." Souzený pozvedne hlavu, aby se podíval na královnu a strne. Z rudých vlasů vykouklo ouško, špičaté jako ucho elfa.

"Bohové, elfská kříženka, taková, za jaké nechtěli dát v žádném bordelu ani pár zlatých."

Vzpomíná na ostré chňapající zuby, na jejich syčení, když je po výprasku klátil někde v seně. Dcery žen znásilněných elfy, dcery elfek prodaných do bordelů.

"Jakou by taková měla cenu? Snad jen že je rudovlasá, ale možná se barví ...Nemilosrdní bohové."

"Tak únosce? A nájemný šermíř?" Královna intonuje zpěvavě, jak už elfové mluvívají, ale v jejím hlásku zaznívá zvláštní chraplavá nota. "A možná i vrah?"

Sklouzne z trůnu pokrytého kožešinami a pomalu cupe síní k spoutanému. Plášť klouže z ramen, šustí po dlaždicích a odhaluje hluboce vystřiženou blůzu.

"Vyskoč."

Snad by i rád vyhověl, ale po výprasku se napřimuje ztěžka a s potlačovaným sykáním.

"Sergo, paní."

"Nechci chcípnout takhle...."

"Bohové..."

"Paní, udělám..."

poslední změna: 03.01.2004