Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Zdeněk "Fakír" Bartl

Kompresor z piksly od paštiky

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Kompresor z piksly od paštiky

Kompresor z piksly od paštiky

Zdeněk „Fakír“ Bartl

2001-2002

Chcete-li autorovi něco sdělit, můžete tak učinit na e-mail: z.bartl@centrum.cz

Koupíte nové auto, jedete s ním z prodejny domů, těšíte se, že takové trable jako se „starou šunkou“ se vás už netýkají a dlouho nebudou, ale nemusí to tak být. Mělo by, je to však teorie. Máte smůlu, kápnete na nepovedený kousek a o běhání je postaráno. Nevím jak teď, nemohu sloužit, příliš často nový vůz nekupuji. Lépe řečeno, koupil jsem naposledy zhruba před šestnácti léty. Tenkrát se to však stávalo. Nedoléhaly dveře, nešlo lehce řadit, sem tam něco upadlo kvůli špatně dotaženému šroubu a podobné prkotiny. Žádné palubní počítače a řídicí jednotky, jediný počítač býval na kilometry, vrcholem elektroniky snad ekonoměr a za řídicí jednotku mohla snad být, v některých případech, považována manželka či tchýně na sedadle spolujezdce. Každý, kdo si svého plechového miláčka vybojoval a byl jen trochu zručný, vychytal mouchy sám, a co bylo na výměnu, nechal do první „garančky“. Proč si přidělávat starosti a ochuzovat se o kilometry. Kdo na to nebyl, běhal, urgoval, dohadoval se a vztekal.

Přítel Ludva měl čich na problémové žigulíky. Pracně si vystál pořadník, dočkal se a odvážel si krasavce z Mototechny. Nedojel daleko. „Rusák“ si pokašlal, pokuckal a zastavil. Na špagátě se vrátil do prodejny. Maličkost – vadná membrána, mechanik vyměnil a Ludva si pár roků pojezdil. Byl to přičinlivý chlapec, naspořil a zachtělo se mu silnějšího stroje. Zůstal věrný značce, i když se už jmenovala Lada. Absolvoval známý kolotoč, fronty a týdny čekání, až nastal ten sváteční den, kdy byl pozván k převzetí kýženého zboží. Zaplatil, i barvu si směl vybrat, a zamířil šťastně k domovu. Nedojel daleko. Rusák si pokašlal, pokuckal a zastavil... Ludvík zůstal jak opařený. To snad ani nemůže být náhoda. Že by znamení? Dobré, nebo špatné? Nejspíš dobré – žigul sloužil dlouho a spolehlivě, tak když Lada stejně začala, měla by i stejně pokračovat.

* * *

* * *

* * *