Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Nick Bostrom

Žijeme v počítačové simulaci?

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Žijeme v počítačové simulaci?

Žijeme v počítačové simulaci?

Nick Bostrom

Katedra filosofie, Oxford University

Homepage: www.nickbostrom.com/

[první verze: Květen 2001; konečná verze červenec 2002]

uveřejněno ve Philosophical Quarterly (2003), Vol. 53, No. 211, pp. 243-255.

[tuto práci lze nalézt na www.simulation-argument.com/]

Překlad (c) Richard Cacák, 2004

Korektura: David Kronus

SHRNUTÍ

Toto pojednání dokazuje, že alespoň jedno z následujících tvrzení je pravdivé: (1) lidé velmi pravděpodobně vyhynou ještě předtím, než dosáhnou "transhumánního" (dále bez uvozovek) stádia vývoje; (2) je krajně nepravděpodobné, že nějaká transhumánní civilizace spustí významně velký počet simulací jejich vlastní evoluční historie (nebo variací na ni); (3) téměř určitě žijeme v počítačové simulaci. Z toho vyplývá, že zastávat názor, že máme šanci se jednou stát "translidmi" a spouštět vlastní simulace našich předků, je nesprávné, pokud ovšem sami v simulaci nežijeme. Předmětem této studie je i celá řada dalších důsledků tohoto závěru.

ÚVOD

Mnoho děl vědeckofantastické literatury a předpovědí různých technologických optimistů a futurologů předvídá, že v budoucnu bude k dispozici ohromný objem výpočetní síly. Předpokládejme pro tento okamžik, že tyto předpovědi jsou správné. Detailní simulování předků nebo lidí jim podobných je jedním z možných využití superpočítačů, kterými budou příští generace disponovat. Protože mluvíme o strojích obrovského výkonu, byl by i počet takových simulací ohromný. Předpokládejme, že simulované osoby mají vědomí (tomu by nemělo stát nic v cestě za předpokladu, že by ona simulace byla dostatečně propracovaná a že jsou správná jistá široce přijímaná stanoviska filosofie mysli). Potom by se mohlo stát, že by podstatná většina vědomých jedinců našeho typu nepatřila k původní biologické rase, ale mnohem spíše mezi lidi simulované pokročilými nástupci původního života. Jestliže by tohle mělo platit, bylo by logičtější myslet si, že mnohem pravděpodobněji patříme k simulovaným než k původní biologické rase). Stejně tak: jestliže si nemyslíme, že právě teď žijeme v počítačové simulaci, nedává nám to právo věřit, že by naši potomci jednou mohli velké množství takových simulací svých předků provozovat. Toto je základní myšlenka, kterou důkladněji ozřejmí zbytek textu.

PŘEDPOKLAD NEZÁVISLOSTI NA STAVEBNÍ LÁTCE

Transhumánní civilizace by měla dostatek výpočetní síly na to, aby spouštěla ohromné množství simulací předků, i kdyby k tomu použila jen drobnou část svých zdrojů.

SLABÝ PRINCIP NEROZLIŠITELNOSTI