Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

JITA

Okno

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Okno

Okno

JITA Splítková

Zveřejněno se souhlasem českého magazínu o sci-fi a fantasy Ikarie

http://www.ikarie.cz

Miloval krásu severské krajiny. Ostatní ujížděli na jih za teplem. On na sever za zimou.

Zaparkoval auto několik kilometrů před fjordem. Zima a mlha mu v procházce nevadily. Odbočil z cesty na skály. Šel rychle. Chtěl se ještě za světla vrátit zpět k vozu. Občas se sehnul pro nějaký zajímavý kámen. Tohle sběratelství ho od dětství neopustilo.

* * *

Byl zvědavý na skálu nad fjordem. Dopoledne byl totiž v místní knihovně a tam ho vedle starých legend zaujal i geologický průvodce krajem. Dozvěděl se v něm mnoho zajímavostí o pobřežních skálách.

Uslyšel hukot moře. V mozku se mu začala sama od sebe skládat slova staré severské písně O Helgovi Hundingobijci.

"Pleskala vesla... železo skřípělo... štít se bil o štít... Vikingů v plavbě... s pěnící přídí... pod bojovníky... knížete loďstvo... hnalo se v dál..."

Sebral další vzorek horniny a tiše sám pro sebe pokračoval v recitaci.

"K večeru pak krásné loďstvo... po Unavágu... pyšně plulo... Druzí však s vrchu Svarinského... s myslí zlobnou... se dívali na voj..."

Byl mile překvapen svou pamětí. Dokázal bez zaváhání přeříkat celou píseň. A to ji dnes četl poprvé.

Hukot moře narážejícího na skály sílil. Ještě několik metrů a uvidí unikátní skalnatý břeh.

Zarazila ho úplně jiná krajina, než jakou podle obrázku čekal. Stál na vysoké skále, ale pod ním byl písčitý břeh. Víc pro hustou mlhu nemohl vidět.

Najednou mlha začala stoupat vzhůru. Teď už nebylo vidět ani na metr dopředu. Bál se pohnout, aby nešlápl do prázdna a nezabil se.

Úplně ztratil orientaci, kde je konec skalisek a kde je cesta. Sedl si na zem a čekal, až bude znovu viditelno.

Začala mu být zima.

Za chvíli bude tma, blesklo mu mozkem. Ta mlha dnes už neopadne. Podíval se na hodinky. Musel jejich ciferník přiblížit až těsně k očím.

Pět hodin. To se odsud už nedostanu. Budu tady muset bivakovat. Vedro není,ale v létě tady nemrzne a ráno snad bude líp. Možná mě budou hledat...

Snažil se lehnout si co nejpohodlněji na kámen. Hledal rukou rovné místo. Najednou ucítil na ruce teplo. Automaticky se podíval nahoru,kde tušil oblohu. Byla neproniknutelně bílá. Obrátil se.

Oslepilo ho zapadající sluníčko. Zavřel oslněné oči... Divný počasí. Tady je mlha a nad mořem je nádherně jasno.

Neměl pravdu. Mlha byla i nad mořem. Žluté sluneční světlo zářilo pouze v jednom místě nad vodní hladinou a zasahovalo přes písčitou pláž až ke skále, kde seděl.

Barevné kruhy v očích se postupně ztrácely. Otevřel víčka. A zase je honem zavřel.

* * *

Ne, to není možný!

Všiml si vypálených run na přídích bojujících lodí. Stejnými symboly byla označena i všechna vesla.

* * *

Nerozumí jim.

Musím jim pomoct.

* * *

* * *

* * *