Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Josef Pecinovský

Kupte si svět

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Kupte si svět

Kupte si svět

Josef Pecinovský

Zveřejněno se souhlasem českého magazínu o sci-fi a fantasy Ikarie

http://www.ikarie.cz

Toho dne, kdy jsme dostávali pololetní vysvědčení, nás bylo ve třídě už jen osm. Ostatní nepřišli a já věděl, že už nikdy nepřijdou. Paní učitelka Pšeničková nám rozdávala tiskopisy popsané svým pečlivým rukopisem, ale já se na známky ani nepodíval. Můj prospěch mě nezajímal. Bál jsem se toho, že v červnu si pro vysvědčení nepřijde už vůbec nikdo. A vůbec celý ten den byl takový smutný, a já snad dokonce spatřil v oku paní učitelky slzu...

Loudal jsem se pomalu domů, kolem mne vládlo to podivné počasí, kterému se pořád ještě říkalo zima, a já téměř nevnímal nevábné odstíny šedi, kterými překypovala příroda i okolní stavby. A tu se mi zrak doslova přilepil k pestrobarevnému zjevení vyvedenému na ploše ne menší než osm krát deset metrů, tedy tak velké, aby zcela zakryla dosud prázdnou stěnu obecního úřadu.

Vím, ta reklama tam byla už nejméně tři měsíce, ale já se na ní pozorně zadíval až dnes... Ve chvíli, kdy jsem si uvědomil, v jak šedivém a smutném světě žiji, kdy jsem pomyslel na to, že už dávno jsme neviděli slunce.

Zůstal jsem stát.

Zíral jsem do fantastické krajiny, plné té nejbujnější zeleně, vysoké trávy, pestrých květin, ztepilých stromů, bzučícího hmyzu... Vím, ten hmyz ve skutečnosti nebzučel, ale už jen ten pohled v uších rozehrál tu nejkrásnější melodii letní louky. V pozadí z mlhavého oparu vystupovaly ostré hřebeny vysokých hor...

Nikdy jsem takový svět ve skutečnosti nepoznal, jen jsem o něm slýchal...

Samozřejmě, bylo mi jedenáct a pro turistiku jsem v té době neměl žádný smysl, ale ten pohled ve mně probudil touhu do tohoto světa se podívat, a nejen to, já jsem tam chtěl žít. Snad týden, dva, celé prázdniny, možná navždy... A tu jsem si vzpomněl na tlustého Aleše Herdu, který už se půl roku vychloubal tím, jak ho rodiče o prázdninách vzali k moři, a že tam viděl hvězdice a ryby a kraby a lastury a žraloky a že jedl ústřice a vozil se na loďce. Kluci se mu smáli, ale já mu tiše a tajně záviděl. Vidět tak moře. Ale tady na reklamě jsem žádné moře neviděl, ale co když je tam za těmi horami...

Lidé, kteří v obci ještě zůstali, se zastavovali a hleděli na tu krásu. Polohlasem si vyměňovali názory a nešetřili obdivem. A především četli velká červená písmena překrývající část úžasně modré oblohy.

KUPTE SI SVĚT...

Pod tím malá adresa a telefonní číslo, a tyhle údaje mě tenkrát nezajímaly. Kde by mě napadlo, že i naše rodina by se jednou zmohla na vlastní svět. V té době jsme bydleli u pana Horáčka v podnájmu v jedné místnosti a nejednou jsem slyšel otce pokradmu říkat, jaký že ten pan domácí je vydřiduch.

A tu se odkudsi vynořil do zlatova opálený chlapík. Chvíli jsem přemýšlel, kde vzal tu barvu, když končil leden a slunce se ukázalo naposledy v říjnu, ale brzy se mi mělo dostat vysvětlení.

"Lidičky, věřte tomu, to není podvod! Sám jsem si před časem koupil jednu planetu a nastěhoval se tam s celou rodinou. Připravili tam pro mne celou farmu, a budete se divit, ani to moc nestálo. Příjemné klima, teploty nevystoupí nad pětadvacet a neklesnou pod patnáct ani v noci, žádný obtížný hmyz, ani vosy, ani komáři, a ten vzduch. Čistý, úžasně čistý vzduch. To plíce doslova dýchají samy. A slunce. Krásné, zářivé, jásavé slunce. Být vámi, tak bych neváhal. Dnes už si svůj vlastní svět může dovolit každý. Jen se obraťte na správnou adresu."

Vrhl na nás všechny úsměv plný oslnivě bílých zubů, zamával svalnatou paží a pomalu odcházel.

"A pamatujte si, nejsou tam lidé. Budete tam jen vy," ještě se k nám obrátil a zmizel za rohem.

Pokradmu jsem se podíval, co to udělalo s tou hrstkou dospělých, ale nezdálo se, že by byli touhle reklamní akcí příliš nadšeni. Ale já pochopil, že takový malý červík už i v těchto lidech, co tak dlouho odolávali, zahnízdil.

Ještě jednou jsem se podíval na reklamní obrázek. Kdyby tam tak bylo moře...

Nebylo, ale jak jsem pochopil, těch světů je ke koupi mnoho. V některém z nich určitě bude moře...

A byl pryč.