Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Hossain Danesh

Společnost bez násilí: Dar našim dětem

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Společnost bez násilí: Dar našim dětem

Společnost bez násilí: Dar našim dětem

Hossain Danesh[P1][P2]

( Nakladatelství Bahá'í spol. s r. o. 1992

P.O.Box 627, 661 27 Brno 2

DANESH, Hossain:

Společnost bez násilí: dar našim dětem. Přel. z angl.

Originál:

The Violence-Free Society:

A Gift for our Children

ISBN 0-920904-06-8

(angl. Orig., Canadian Association for Studies on the Bahá'í Faith, Canada)

ISBN 80-85478-02-1

Předmluva

Jestliže má lidské pokolení přetrvat, musí vytvořit celosvětovou společnost založenou na všeobecné spolupráci. Tento názor je dnes již běžně uznáván. Stejně zřejmé je, že taková společnost, ať ve věku rozvoje nebo zralosti, nemůže tolerovat násilí, ani být pomocí násilí vybudována. A přeci právě v době, kdy se lidstvo prvními nejistými krůčky ubírá ke světové jednotě, se tělesné a duševní násilí stalo charakteristickým rysem moderní společnosti. Porušování práv ostatních, překrucování pravdy a deformace mezilidských vztahů, urážky lidské přirozenosti a přímé destruktivní činy jsou předmětem každodenního zájmu - a někdy i chvály - hromadných sdělovacích prostředků a tvoří hlavní témata moderní literatury.

Vědci a moralisté se často snažili analyzovat a navrhnout způsoby odstranění násilí v současném kulturním kontextu, avšak neuspěli ze dvou důvodů: za prvé, plně neporozuměli hlavním příčinám násilí a za druhé nepochopili, že společenské změny potřebné k zamezení výskytu násilí jsou mnohem zásadnější, než se běžně předpokládá.

Dr. Hossain B. Danesh tato dvě témata podrobně rozebírá. Nabízí přesvědčivé vysvětlení vzniku násilí na úrovni jedince a cituje antropologické a sociální studie, které dokládají, jak se násilí začleňuje do společenské struktury. K analýze násilí používá učení víry Bahá'í i svých vlastních názorů a nastiňuje uspořádání společnosti, která funguje jako organický celek citlivě reagující na přirozenost člověka, v němž porozumění ze strany jednotlivce a sociální spravedlnost zbaví lidstvo kletby násilí.

Peter P. Morgan

OBSAH

PŘEDMLUVA

PRAMENY

I. NÁSILÍ A JEDINEC

Povaha člověka

Dichotomický pohled na svět

Smysl života

Životní hrozby

Životní příležitosti

Smrt a násilí

Nesmrtelnost

II. NÁSILÍ A SPOLEČENSTVÍ

Násilné a mírumilovné společnosti

Láska jako základ jednoty

Jednota v rozmanitosti

Společenství Bahá'í: prostředí vhodné pro růst

Odpoutání se od "problémů"

Současná etapa vývoje

Soupeření, spolupráce a spravedlnost

Moc a pravomoci ve společenství Bahá'í

III. PREVENCE NÁSILÍ

Vrozené vlastnosti, dědičnost a prostředí

Láska a moc v mezilidských vztazích

Láska a její rozvíjení

Povzbuzení

Jak s dětmi mluvit o životě a smrti

Vznik a vývoj víry

Jak čelit hněvu

Od soupeření ke spolupráci

Prevence násilí: Resumé

BUDOVÁNÍ NENÁSILNÉ SPOLEČNOSTI

NEJDŮLEŽITĚJŠÍ POJMY

PRAMENY

Žijeme ve světě plném problémů, ve světě, jenž vynakládá obrovské množství své energie a svých zdrojů na zjištění a nápravu určitých potíží. Národy světa neustále vyvíjejí složité programy na řešení problémů válek, nemocí, chudoby, nespravedlivosti, předsudků, neinformovanosti a znečištění životního prostředí, a přesto je zřejmé, že tyto problémy neustále narůstají, a je třeba vymýšlet stále nové a nové programy. Jeden z problémů, které se bez úspěchu řeší, je problém násilí. Zdá se, že násilí narůstá na všech úrovních společnosti a ohrožuje integritu člověka, rodiny a společnosti jako celku.

Můj zájem o násilí má své kořeny v mé práci psychiatra. Když se člověk zabývá sebevrahy, mladistvými delikventy, zoufalými a zanedbanými lidmi, chudými, starými a postiženými, narušenými a dezorientovanými rodinami, bolestně si uvědomuje, kolik lidí trpí pod tíhou špatně cíleného a nezdravého hněvu.

Ve snaze tomuto široce rozšířenému hněvu porozumět a odlišit jej od násilí jsem začal procházet psychiatrickou literaturu a ke svému překvapení jsem zjistil, že o hněvu se buď pojednává velice zřídka, anebo bývá hněv směšován s nepřátelstvím, agresivitou, násilím a podobným chováním. Bližší pohled na hněv a násilí ukazuje, že mezi těmito dvěma projevy sice existuje vztah, ale v žádném případě nejsou totožné ani svou povahou, ani svými účinky. Násilí můžeme definovat jako použití fyzické nebo duševní síly s cílem poškodit nebo zranit porušením, deformací, nebo zničením. Hněv je přirozená lidská reakce na hrozby a nezdary a za nevhodných podmínek může vést k násilnému chování. Hněv však k násilí nemusí vést.

Obecně řečeno, lidské násilí má tři odlišné, ale příbuzné formy: násilí na sobě, násilí na druhých a násilí na předmětech. Násilí na sobě se stupňuje od prosté lhostejnosti k vlastnímu zdravotnímu stavu přes užívání drog a alkoholu až k sebevraždě. Násilí na druhých se projevuje v řadě poruch chování, zahrnujících týrání dětí, zločiny a vraždy i přehlížení práv druhých lidí a lhostejnost k jejich strádání a utrpení, jak je to patrné v různých formách předsudků. Násilí na předmětech zahrnuje ničení životního prostředí, poškozování majetku a nevšímavost ke kráse a harmonii tkvící v přírodě.

Některé formy násilí se snadno přehlížejí a někdy není možno je rozpoznat. Příkladem tohoto jevu je znepokojující zvýšení rozvoje důmyslných válečných prostředků. Skutečnost, že tento nárůst je výsledkem práce mnoha z největších světových vědců, politiků a pedagogů, jasně ukazuje na ožehavost tohoto druhu násilí.

V lidských záležitostech může mít násilné důsledky i nečinnost. Příkladem tohoto druhu násilí, které může pramenit z ekonomických, politických a sociálních praktik i těch nejvyspělejších národů, je rozsah, v němž se ve světě vyskytují extrémy bohatství a chudoby - hlad a strádání velké části lidstva; nepřiměřená hojnost menšiny. I když na první pohled může být obtížné přijmout takové skutečnosti jako projevy násilí, faktem zůstává, že lidstvo připouští existenci tohoto utrpení a smrti ve svém středu díky nečinnosti, ačkoli je zcela schopno značně snížit jejich intenzitu a rozšíření.

Nepochybně existují jedinci, kteří jsou díky specifickým psychiatrickým a vnitřním poruchám náchylní k páchání násilných činů; jejich počet je však dosti nízký a jejich podíl na celkovém obraze násilí a lidské ničivosti je zanedbatelný. V těchto svých poznámkách se zaměřím na ty formy násilí, které nemají psychiatrické ani zdravotní příčiny, a na jejich vztah k našemu způsobu života.

Druhým a neméně důležitým důvodem mého zájmu o příčiny a prevenci násilí je mé přijetí víry Bahá'í a znalost jejího učení. Hlavním učením Bahá'u'lláha je jednota lidstva. Víra Bahá'í se snaží vytvořit lásku na úrovni jedince a rodiny, jednotu na úrovni společenství a mír v mezinárodním měřítku mezilidských vztahů.

Ve sjednoceném světě není pro násilí místo. Pochopení povahy násilí a prostředků k jeho prevenci je tedy pro stoupence Bahá'í předmětem zvláštního zájmu. Jednota, narozdíl od násilí, je příčinou života a míru. Sblížení lidí vytváří bohatší život, zatímco nejednotnost ústí v roztržky, ničení a násilí. Ve svém každodenním životě jsme si na síly nejednotnosti tak zvykli, že naše vnímavost je v tomto směru otupena. Zřídkakdy jsme si vědomi vlastní vnitřní nejednotnosti mezi svou myslí, srdcem, tužbami, možnostmi, přesvědčením a činy. Ve vztazích k druhým jsme často odměření, váhaví, nedůvěřiví a mnohdy nepřátelští. Důkazy nejednotnosti a jejích ničivých účinků v rodině, společenství i v širším měřítku jsou dosti zřejmé a není třeba je dále rozvádět.

V této monografii podrobněji popíšu učení Bahá'í s ohledem na povahu člověka, smysl života a roli společenství Bahá'í. Všechny tyto aspekty významně ovlivňují jak vytvoření jednoty, tak prevenci a vymýcení násilí. I když si uvědomuji, že značné množství nových pojmů jsem uvedl velice zhuštěně, doufám, že mé zkoumání jako celek vzbudí ve čtenáři stejnou dávku optimismu a jistoty, jakou vzbudilo ve mně. Jev lidského násilí je možno pochopit a je možno objevit prostředky jeho prevence.

I. NÁSILÍ A JEDINEC

Příčiny násilí jsou četné a složité. Mohou být aktivní nebo pasívní, vědomé nebo nevědomé. Pramení z našich zážitků jako jednotlivců, členů rodin a jako členů celé společnosti. Myšlenky a postoje mohou mít vážné účinky na chování, a proto je důležité zjistit, jak některé všeobecně uznávané názory na poznávací, psychologickou a duchovní stránku člověka přispívají k pohledu na sebe jako na mírumilovnou nebo násilnickou bytost. Náš pohled na sebe sama je ovlivněn otázkou dobra a zla, pochopením smyslu života a způsobem, jakým čelíme hrozbám a příležitostem. Dalším faktorem, který přispívá ke stupni násilí ve společnosti, je postoj k otázce smrti a nesmrtelnosti. Každý jedinec je povinen zvážit, jak jeho přesvědčení, postoje a činy ovlivňují jeho vlastní život a životy lidí kolem něj.

Povaha člověka

V současné době se propaguje mnoho názorů na povahu člověka. Většině z nich se nedaří zmírnit pokračující destruktivnost moderního života, protože neberou v úvahu jak duchovní, tak hmotnou povahu člověka.

Floyd W. Watson ve své knize "The Idea of Man" (Pohled na člověka) říká:

"Jestliže obecně platí, že myšleky mají následky, pak myšlenky člověka o člověku mají ty nejdalekosáhlejší následky ze všech. Na nich může spočívat uspořádání vlády, typ kultury, cíl vzdělání, představa budoucnosti a lidské nebo nelidské využití lidských bytostí."1

Watson dále popisuje nejrozšířenější názory na povahu člověka a uvádí tři modely: člověk jako zvíře, člověk jako stroj a člověk jako "svobodná bytost - tvořivý herec na jevišti světa".2

Názor na člověka jako na zvíře, vykládaný kromě jiných sociálními darwinisty, pokládá člověka za zvíře a lidskou společnost za džungli, jejímž hlavním zákonem je přežití nejschopnějších.

V prvních desetiletích tohoto století, jehož války způsobily, že vše prožité v předchozí době jako by ztratilo svůj význam, vyslovil Freud názor, že člověk je vydán na milost a nemilost svých pudů, které podle něho jsou v podstatě dvojí: život a smrt, láska a nenávist (tj. sexuální a agresívní pudy). V rozboru své teorie napsal, že lidské pudy jsou "pouze dvojího druhu: ty , jejichž cílem je chránit a sjednocovat, ...a ty, jejichž cílem je ničit a zabíjet."3