Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

JITA

Protiklady potomka antiky

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Protiklady potomka antiky

Protiklady potomka antiky

JITA Splítková

Zrcadlo internetového měsíčníku Natura (http://natura.baf.cz/),
mail: natura@snisnet.cz

Časopis vychází jednou měsíčně, nové číslo vycházi nejpozději těsně před koncem předchozího měsíce.

Všechny články jsou přehledně uspořádány v knihovně, která čtenářům umožňuje vybrat si články podle svého vlastního zájmu.

Michelangelo *6.3.1475 - †18.2.1564, italský sochař, malíř, architekt a básník
Maloval a tesal malebná mužská těla, protože je miloval...

1. dubna před 510 lety třináctiletý kluk, později nazývaný titán, génius, výjimečný talent, Michelagniolo di Ludovico di Lionardo di Buonarorroti Simoni, známý jako Michelangelo nastupuje do učení v umělecké dílně malířů Domenika a Davida Ghirlandaiových.

Miloval, nenáviděl. Byl šťastný i zoufalý. Hledal porozumění, přátelství, lásku. Chtěl všechno, hned, najednou a nebo nic. Buď a nebo - "Oč menší bolestí by byla rychlá smrt, než tisícerou smrtí umírat, když ona, lásku nechtíc, chce můj pád!"

A jinde píše: "Prchněte, milující, před plápolem! Krutě žhne výheň, smrtelná je rána, jakmile úderem je rozeplána, nestačí síla, vtip, ni útěk polem. Prchněte, pryč už, však ten nápor znátemohutné paže a ty břitké šípy, co čeká vás, má tvář vám v paměť vštípí,co vzejde z té hry, jalové a klaté. Prchej, jak uzříš jen, a všeho nech: já mínil, že navždy budu pokoj mít, teď vizte mě, jak hořím v plamenech."

Toto je tedy Michelangelo, stále sahající na horká kamna, aby si sám zjistil, že pálí.

"... Malířství a sochařství, námaha a věrnost mě zničily, a ty mé věci pořád od zlého k horšímu se chýlí. Líp bych byl udělal ve svých letech časných, kdybych byl louče dělal, nebyl bych teď v takovém soužení zlém!" Napsal v roce 1542 Luigimu del Ricciu, ale to patří k jeho rozporům. Stěžuje si, chystá se na smrt, ale plně žije a pracuje. I v básni naříká na své povolání: "Teď teprv vidím, jaký to byl klam, ta představa, dle níž jsem viděl stále v umění svojí modlu, svého krále, ta touha, jíž se člověk ničí sám..."

Pochybuje o smyslu své práce. Žít bez ní ovšem nikdy nedokázal a nedokáže. V jedné ze svých znělek napsal o sochařství: "Umění, nad každé jež přednost mělo a libé citu vyspělému: halí tvář, postoj ve vosk, hlínu, v útes skály a kouzlí údů hru a lidské tělo..."

Kdo se v Sixtinské kapli s hlavou zakloněnou dívá na jeho fresky jistě si říká, že je pro nás štěstím, že byl k tomuto dílu papežem Juliem II. donucen. I když on sám tím velice pochyboval a trpěl. Své pocity vyjádřil jako vždy básnicky: " Z té trýzně krk mi zduřel, vole vláčí, to kocourům tak roste v Lombardii či jinde kdes, kde škůdnou vodu pijí,a pupek vzdýmá se a k bradě tlačí. K nebesům vousy ježím, témě stáčív týl se mi, prsa mám jak od harpyjí, a štětec, jak se z něho barvy lijí, přejnou mě strakatinou shůry smáčí Kyčle mi vyhřezly v břich a dech mu ouží a na zadek mě rovnováha zmáháa jak bych bez očí byl vrávorám. Kůže má povislá se v předu dloužía vzadu zase na dost nedosahá jak syrský luk se křivím, napínám.A tak, co v hlavě mám, vyjde co tvar jen potvorný a zlý.Kdo z hlavně křivé rovně vystřelí?Ten výtvor mrtvý, mdlýty, Jene, obhaj, čest mou a mé chtění. Nejsem zde na místě. A ve mně malíř není."

V roce 1547 mu byla svěřena stavba chrámu sv. Petra jako v pořadí čtvrtému staviteli.

Co dodat? Sochaři a malíři vyzdobili tomuto umělci katafalk svými díly. Na jednom obraze u Michelangelových nohou leží bůh řeky Arna a v ruce drží list s Dantovým veršem - Všichni se mu obdivují, všichni mu vzdávají čest. Slova platná i po půl tisíciletí. Ať už vyznáváme jakýkoliv výtvarný styl, musíme opravdu jeho dílo obdivovat. Není jen dokonalou ukázkou řemeslné techniky, je to cit v hmotě. V ušlechtilé hmotě - mramoru.

Řím, 28. prosince 1563

Toto je poslední jeho dochovaný dopis za 52 dnů umírá.

* * *