Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Roman Rous

Zarathustra - remake

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Zarathustra - remake

Roman Rous

Úvod a první část

Život je cesta

(anonym - rané křesťanství)

Cesta je hovno

(anonym - punková éra)

Úvod

Před více než jedním stoletím nenáviděný velký německý filozof napsal svoji skvělou knihu. Následující literární pokus si drze osobuje právo být pokračováním a přepracováním velikého filozofického díla. A to ne pokračováním ledajakým. Toto dílo si klade za cíl být poplatné duchu nejsilnější, nejrozšířenější a nejúspěšnější současné světové kultury - PopKultury. Proto se dílo jmenuje Zarathustra - remake. Úspěšná klasická díla jsou Pop Kulturou často sežvýkána a proměněna do stravitelnější podoby, která může být masami současných lidí přijata.

Dlužno ovšem podotknout, že Nietzscheho Zarathustra vznikal v době, kdy Pop Kultura byla v plném proudu a jelikož jeho zneužití masami Hitlerovských bezmozků je znakem vypovídajícím o popularitě, která je pro Pop Kulturu nezbytná, nezbývá než přiznat, že "Zarathustra" byl typicky popovým dílem.

Patrně by bylo vhodné odhalit počátek PopKultury v kontextu světových dějin. Je to úkol nevděčný. Někteří z nás by možná počátek zařadili do doby počátku letopočtu, do období Římského imperia, do doby rodícího se křesťanství. Dovolil bych si nesouhlasit z několika důvodů. Doba Říma nebyla dobou, která by přála masám (otroků bylo mnohem víc, než svobodných lidí), základy římské kultury stojí spíše na vojenských než civilních zásadách, a konečně ... římská kultura byla vymýcena a je nepopiratelnou minulostí. To samozřejmě neznamená, že by všechny kultury, které římskou nahradily, nebyly římskou kulturou ovlivněny. Vítězná kultura vždy přebírá znaky kultury přežité. Typickým příkladem může být dogmatické učení pokročilého křesťanství (vycházející z řecké a římské metafyziky) a též jeho okouzlení přepychem a marnotratností (pro Řím naprosto typické). Éra Říma tedy byla nahrazena, nebo přesněji ... zdegenerovaná a stagnující římská kultura musela být nahrazena progresivní a vzmáhající se kulturou křesťanskou. Podobně i křesťanská kultura je už druhé století nahrazována Pop kulturou, která však převzala mnohé křesťanské znaky - víru v jednoduché a jednoznačné řešení, morálnost a humanismus. Ve výčtu společných znaků mnoha kultur bychom samozřejmě mohli pokračovat, stejně jako v dohadech o hranicích mezi kulturami. Pokládám však takovou úvahu za zbytečnou, pokud je cílem sama o sobě ... Dle mého názoru by mohlo stačit definovat Pop kulturu jako kulturu, která je nejtypičtější v Euro-americké části světa v naší době (začátek datován počátkem průmyslové revoluce). Typickými projevy je vysoká ekonomická úroveň a podpora vědy a demokracie prostřednictvím ekonomiky volného trhu. Mezi typické jevy neřadím projevy postmodernismu, který vnáší pochybnosti ohledně pespektiv vědeckého pokroku a který pokládám spíše za jeden ze znaků degenarace kultury a možná i za znak kultury nové.

Na závěr bych rád učinil čestné prohlášení, že nemíním soudit soupeřící kultury po stránce kvalitativní. Domnívám se, že nelze najít objektivní kritéria pro posuzování kvality a jsme nuceni pouze subjektivně nazírat a posuzovat. Mně osobně je římská kultura sympatičtější, než křesťanská doba temna, která ji vystřídala. A Pop Kultura 19.století je mi sympatičtější, než současná Pop Kultura ustupující postmodernismu a pseudohumanismu. Nedomnívám se však, že by moje názory z této knihy nevyplynuly a proto navrhuji, abychom místo planého teoretického tlachání prožili něco současně PopKulturní. Přenesme se tedy do Bezejmenného provinčního městečka a prožijme příběh Obyčejného mladého člověka ve věku degenerující a stagnující Pop Kultury. Vžijme se do role mladého muže, který se právě v oparech marihuanového dýmu vznáší poblíž zastávky Městské Dopravy.

Předehra

1.

Parádička. Tak tohle je naprostá parádička. Okolo nikdo. Ticho. Neděle večer. A tahle travička par excellence. Sakra ... to byla tramvaj. Tak mám asi ještě hodinu čas. Ale je to parádička. Až na těch pár lidí okolo. Sakra zhasla mně cigareta. A zase šalina. Nějak brzo. Asi mimořádná. Anebo už je ta hodina pryč?

Teda ... tady je lidí. Co na mě tak čuměj? A co tady dělám? Kromě hulení trávy. Copak si asi ty okolo říkaj. Asi "co je to tady za vysmátýho hňupa". Jsem zhulenej jak dobytek a kdo je víc. Moment, moment. Musím se zamyslet. Proč jsem tady? Odkud jsem sem přišel? Asi bych si měl vzpomenout, anebo umřít. OKOK ... takže zpět. Muselo to začít v pátek. Vždycky to začne v pátek. Určitě to mělo nějakej skrytej význam. Tak jo. Co bylo v pátek večer ...

2.

3.

4.

....

Zarathustra opustil marast světa všednosti a vydal se do Hor jedinečnosti naleznout své opravdové Já.

Vážení čtenáři,

---- Konec Předehry ----

Cesta k Horám

1.

2.

"Co děláš na mé cestě?"

"Nemáte nejaké penýz?"

"Dám ti peníze. Až mi vysvětlíš, jak ses sem dostal."

Hory

Očistec