Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Jan Rulík

Veselý Kubíček

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Veselý Kubíček

Jan Rulík

Aneb: v horách Kašparských zaklený Dudák.

Historický příběh pro vyražení mysli.

Sepsaný od Jana Rulíka, měšťana pražského.

V Praze, 1799.

Zdroj: www.citanka.cz. Publikováno se svolením.Spisovatel k upřímným a slovoutným ČechůmKapitola prvníKubíčkovo narození. Cvičení. První náklonnost k dudám. Odchází ze škol. Jde do služby sedlákovi Břindovi. Něco o jeho krásné dceři.

Kapitola druháBřinda miluje dobrý pořádek v svém domě. Dává naučení Kubíčkovi. Ustavuje ho poklasným. Kubíček tropí s čeládkou šibřinky. Jest ubit. Prchl odtud.

Kapitola třetíKubíček běduje. Jde na svadbu a tam přišel o kabát. Semtam se potuluje. Potom se bral k jednomu kramáři, s kterým se saznámil na svadbě.

Kapitola čtvrtáKubíček slouží u kramáře. Pro nevěru byl odtud vyhnán. Lekuje starou ženu. Potažen jest k soudu. Šibalstvím se hájí u práva. Opět přijde o kabát a vedli ho pryč.

Kapitola pátáKubíček běduje pod stromem. Sedlák, slitovav se nad ním, ho béře k sobě. Jde s ním na posvícení. Štěstím zhrdá a přidržuje se hlavního dudáka Švandy. Něco o dudáku Švandovi.

Kapitola šestáO prvních dudech a prvních hudebných nástrojích. Jak vzaly svůj počátek. Který národ je vymyslil.

Kapitola sedmáKubíček předčil svého mistra Švandu v žertu i hudování. Odkud a proč sluje veselý Kubíček. Štastně vyvázl z nebezpečenství. Pokouší poustevníka na poušti. Osud Kubíčkův.

Spisovatel k upřímným a slovoutným Čechům

Když jsem pomyslil, mám-li tento historický příběh na světlo vydati neboli tak nechati, právě v tu chvíli přišly mi nové básně do rukou, kteréž naši znamenití čeští básníři ku poctivosti jazyka a národu svého pilnou rukou sepsali a vydali. Sotva jsem pak počal čísti a uvažovati důvtipná zdání básnířův, aj, tuť vidím k nemalému utěšení svému, že jeden z nich¹ zpívá o tom samém příběhu, o němž jsem pomyslil, hoden-li vydání čili nic. I toť jest, pomyslím sobě, voda na můj mlýn! Ihned pocítil jsem jakési pohnutí, abych se o ten spis pokusil a déle ho netajil.

Ovšem že se tento příběh může počísti mezi básně a skoro se tomu tak podobá. Než stalo-li se všecko na slovo, jakož něco takového vypravuje napolo zetlelý rukopis, i proč bych ho aspoň pro vyražení mysli neměl vydati na světlo, ježto přece není tak chudý, aby místy neposloužil k naučení a výstraze? A také-li, prosím, kratochvilní spisové nedopomáhají k dokonalosti i k dobrému naučení? Ne vždycky spisy vysokého mnění, řekl jedenkráte Xanthus k svým žákům, vedou k pravé dokonalosti. Často se stává, že tu ctnosti berou porušení a častěji se také otvírá cesta k nešlechetnostem. Omyl jest, myslíme-li, že čtení smíšené s vtipnou kratochvílí nevede k dokonalosti. Ono netoliko dává utěšení, nobrž také učí a nabízí k opatrnosti. Až potud Xanthus.

Než budiž tak neb jinak. Tento příběh, byť i třebas byl považován za smyšlenku aneb báseň, přece poskytne takový užitek, že každý, čta jej, nejen sebe obveselí, ale i toto shledá, jak bývá podmaněna mysl lidská náruživostem a že nectnost jest tak v zbytku jako v nedostatku. Ohledej medle a porozviň, upřímný Čechu, tuto skrovnou prácičku. A shledáš-li, že jest tomu tak, snadno posoudíš, že v maličkosti dosti jsem tuto předmluvil. Zdráv buď a měj se dobře.

Kapitola první

Kubíčkovo narození. Cvičení. První náklonnost k dudám. Odchází ze škol. Jde do služby sedlákovi Břindovi. Něco o jeho krásné dceři.