Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Marco Polo

Milion

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Marco Polo

Milion

Publikováno se svolením

Zdroj: www.citanka.cz

ÚvodKNIHA I. - a počínají sě prvnie knihy páně Markovy Pavlova z Benátek o divných věcech vlastí navzchodslunečných.

A najprvé kterak a proč pan Mikuláš Pavlův z Benátek a pan Matúš šli jsú do krajin na vzchod slunce, kapitola prvá.Kterak krále velikého taterského došli jsú.Kterak u toho krále milost nalezli, kapitola III.Kterak je ten král poslal k římskému papežovi, kapitula čtvrtá.Kterak jsú čekali v Benátkách volení papeže, kapitola pátá.Kterak jsú sě vrátili k taterskému králi, kapitola šestá.Kterak jsú od něho přijati, kapitola sedmá.Kterak Markus, syn pana Mikuláše, rostl v milosti před králem, kapitule osmá.Kterak po mnoho časieh obdržali jsú od krále, aby sě domův vrátili, kapitola devátá.Kterak sě do Benátek vrátili, kapitule desátá.Popsánie vlastí na vzchod slunce a prvé o Menší Armenii, kapitule jedenástá.O tureckéj vlasti, kapitole dvanástá.O Větší Armenii, kapitole třinástá.O vlasti ZorzanyO království mosulském, kapitola XV.O městě Baldachum, kapitola XVI.O městě Taurisii, kapitola XVII.O divu přenesením jedné hory, kapitola XVIIl.O vlasti porskéj, kapitule devatenástá.O městu Yasdy, kapitule dvacátá.O městu Krerman, kapitule XXItá.O městu Kamandu a o vlasti Reobarle, kapitole XXIItá.O rovni, jenž slove Formosa, kapitola XXIIItá.O vlasti mezi městem Kormos a městem Krerman, kapitule dvacátá čtvrtá.O druhé vlasti, jenž jest mezi městem Krerman a mezi Kobynam, kapitule XXVtá.O městu Kobynan, kapitole dvacátá šestá.O vlasti Tymochaym, kapitule XXVIItá.O jednom ukrutníku, jenž slove Stařec.O smrti toho starce a o zrušení města, XXVllltá.O městu Sopurgam, kapitule třidcátá.O městě Balach, kapitola XXXI.O hradu Tajtam a jeho krajinách, kapitola XXXIl.O městě Scassem, kapitola XXXIII.O zemi Balascie, kapitola XXXIV.O zemi, ješto slove Bastia, kapitole XXXVtá.O zemi Tesymur, kapitule XXXVItá.O zemi Bochayn, kapitule XXXVIItá.O zemi Kastor, kapitole XXXVIIltá.O městu Samaritam, kapitola XXXVIIIItá.O zemi Kartaym, kapitule čtyrycátá.O zemi Kotam, kapitule XXXXltá.O zemi Peym, kapitule XXXXIItá.O zemi Ciarciam, kapitule XXXXIII.O městu Lop a o velikéj púšči, kapitola XXXXlllltá.O městu Sachion, kapitule čtyrycátá pátá.O zemi Kamul, kapitule XXXXVItá.O zemi Tyntintalas, kapitule XXXXVIItá.O zemi Suttur, kapitola XXXXVllltá.O městu Kapycion, kapitule XXXXVllltá.O městu Ezyna, kapitole padesátá.O městu Karokoram, kapitole padesátá prvá.O prvném králi taterském, jenž slul Chynchyš, kapitule Ldruhá.O bití Tateruóv s tiem králem, kapitule LIIItí.O číslu a o porážtě Taterských, kapitole LIIIItá.O obecným obyčeji taterským a o mnoství žen, kapitole padesátá pátá.O odění taterském, kapitole padesátá šestá.O obecným pokrmu taterském, kapitole LVII.O modlosluhování, kapitule LVIII.O udatnosti, kapitule padesátá VIIIItá.Tuto o řádu jejich, kapitole šedesátá.O súdech taterských, kapitule šedesátá prvá.O poléch a oráni Barguij, kapitole LXdruhá.O království Ergymul, kapitole LXIIItí.O zemi Egrygaya, kapitole šedesátá čtvrtá.O zemi Tengut, Gog a Magog, kapitole LXVtá.O městu Czyandu a o královském lesu, LXVI.O miestech modloslužných, kapitola LXVII.KNIHA II.

Počínají sě knihy druhé o moci a velebnosti Kublajových krále taterského.Kterak Najam proti králi Kublajovi směl sě protiviti, kapitole druhá.Kterak sě král Kublaj připravil, kapitole třetí.Kterak jsú sě spolu bili, kapitole čtvrtá.O smrti Najamově, kapitule pátá.Kterak král Kublaj Saracénóm přemlknúti kázal, že jsú směli haněti Spasitele, kapitola šestá.Kterak daruje veliký kám rytieře své, když vítězstvie obdržie, kapitule sedmá.O dvornosti krále Kublaj, kapitola osmá.O divném paláci, jenž jest v Kambalu, a divnej rozkoši, kapitola VIIIItá.Popsánie toho města Kambalu, kapitola desátá.O předměstí a o velikém kupectví, kapitola Xltá.Kterak velikého kám střehú, kapitole dvanástá.O poctivém hodování jeho, kapitole XIIltá.O slavnosti králových narozenin a o nádheře šatstva jeho dvorních vojáků kapitola XIV.O druhém velikém hodu února měsiece kapitule XVtá.O divokém zvěřě, ješto lovci posielají v jisté časy roku k dvoru velikého krále, kapitola XVI.O lviech, o levhartiech a orlicích etc. k lovu zučených, kapitule sedmnástá.O velebném lovu králově, kapitola XVIIItá.O lovu ptactva, kapitule XVIIIItá.O jeho divných staniech, kapitule XX.O rázu peněžném velikého kám, kapitola XX.O dvanásti vladařích jeho zemi, kapitola XXltá.O množstvi stanovišč, kapitule XXIItá.O opatrnosti a o vzásobení proti neplodným a drahým letóm a o slitování nad chudémi, kapitole XXIII.O tom pití, ješto miesto vína dělají, kapitola XXIIIItá.O kameni, jenž hoří jako drva, XXV. kapitole.O velikéj řěcě, jížto ději Pulystanghynet, a o krásném mostu téj řěky, XXVI.Krátké popsánie jednéj cesty téj vlasti.O království Kamffuga, kapitole dvacátá VIII.O hradu Kaykuy, a kterak král z toho hradu zrádně jat byl a vydán popu Janovi, XXVIIII.O velikéj řěce Karamoram, kapitule XXX.O městu Kvengianffu, kapitole XXXl.O vlasti Chymchim, kapitule třidcátá druhá.O vlasti Akbalech kapitole XXXIII.O vlasti Syndynffu, kapitule XXXIIIItá.O vlasti Tebeth, kapitacle XXXVtá.O jinéj krajině téj vlasti a o jich obyčeji.O vlasti Kaydu, kapitule třicátá sedmá.O vlasti Karayam, kapitula třicátá osmá.O jiné krajině téj vlasti Karayam, XXXVIIII.O vlasti Ardandam, kapitole XXXX.O velikým boji, jenž byl mezi Tatary a králem Nyen.O městu Mien a o krásném hrobu.O vlasti Bangala, kapitole čtyřicátá Illlá.O vlasti Kangigu, kapitole čtyřidcátá V.O vlasti Amu, kapitole čtyřidcátá šestá.O vlasti Toloman, kapitole čtyřidcátá sedmá.O vlasti Cyngny, kapitule XXXXVlII.O městu Kakanfu a potom dále o jiných městech.O městě Kadinfu a Snyguimata tuto čte.O veliké řěce Koromoram a městech.O vlasti Mangi a o milosti a spravedlnosti.Kterak Baljatn vojsky velikého kám přemohl.O městu Kojgajnguj.O městech Panty a Kajn.O městech Tynguj a Janguj.Kterak město Syamphu praky dobyto bylo. Kapitole LVII.O městu Synguj a o velikéj řěce Kvyan.O městu Kajkuj.O městu Czyngianfu.O městu Chynchinguj, a kterak měštěné v něm zmordováni jsú.O zšlechtilém městu Synguj tu píše.O divném městu Kvynsaj tuto píše sě.O užitciech, jenž béře veliký kám z Kvynsaj a vlasti Mangi.O městu Tampynguj a o jiných mnohých městech takto.O království Fuguj.O městech Kvelunffu a Ugven.O městu Fuguj.O městu Zaytem a o břehu zšlechtilém.KNIHA III. - Počínají se třetí knihy.

Popsánie lodí v Indie.O ostrovu Zynpangu tuto jest.Kterak veliký kám poslal svú vojsku, aby dobyli ostrovu Zipangu.Kterak zlámají sě lodi taterské a kterak jich mnoho uteklo z vojsky.Kterak jsú sě Tatařie snažně vrátili do Zipangu.Kterak jsú Tatarové obleženi byli a město, jakož stekli, vrátili.O ukrotenství a modloslúžení.O množstvi ostrovóv tej vlasti.O vlasti Cziamba, kapitule VIII.O velikém ostrovu.O vlasti Loehat píše sě.O ostrovu Pentaim.O království Ferlech.O království Basman.O království Samora.O království Dragoiam.O království Lambrij.O království Fanfur.O ostrovu Nekuram.O ostrovu Anganam.O ostrovu Stylam.O království Maabar i Věčší Indii.O království Var a o bludiech jejich.O rozličných obyčejích téj vlasti.O jiném položení a novinách.O tom městě, v němž svatý Tomáš apoštol leží.O modloslúžení v tom království.O království Mutfyly a Odamanty.O království Lae tu sě píše takto.O království Kolyum.O království Komaří.O království Ely.O království Melibar.O království Gozirach.O královstvéch Tahakambaoch.O dvú ostrovú, v jednom bydlé mužie bez žen a v druhém ženy bez mužóv.O ostrovu Skoyra.O velikém ostrovu.O velikých ptáciech tuto.O ostrovu Kamzibar.O množství ostrovóv.O vlasti řečený Abastia.O jednom biskupu křesťanském.O rozličnosti zvieřat v Abastii.O téj vlasti Aden takto.O jednéj krajině, jenž Tataři sú obsadili na straně severní.O jednéj krajině, do niež pro bláto a pro led nemóž jíti.O vlasti temnosti, jenž tak slove, kapitole.O vlasti ruskéj nebo o Rusích.

Úvod

Počíná se úvod ke knize pana Marka Pavlova z Benátek o obyčejích a poměrech východních zemí. Já, bratr František Pipin z Bononie, člen řádu dominikánského, byl jsem vyzván od některých představených a pánů svých, abych přeložil z jazyka lidového do latiny knihu moudrého a ctihodného muže, pana Marka Pavlova z Benátek o poměrech a obyčejích východních zemí; aby ti, kteří čtou raději v jazyce latinském než lidovém a také ti, kteří nemohou vůbec neb snadno porozuměti zvláštnostem jiného jazyka buď pro všelikou rozmanitost jazyků neb pro jejich rozdílnost, mohli si ji s větší chutí přečísti aneb jí snáze porozuměti. Mohli sice sami vykonati práci, kterou mi uložili, lépe než já, ale nechtěli se obírati věcmi pozemskými ani je popisovati, protože měli vážnější úkoly na starosti a dávali přednost věcem vznešeným před prostými. Já pak vyhovuje jejich rozkazu přeložil jsam obsah této knihy věrně a úplně do latiny přístupné a srozumitelné, neboť látka knihy si tohoto způsobu vyžadovala. Aby se pak práce tato nezdála nicotnou a neužitečnou, snažil jsem se, aby věřící čtenáři této knihy přečtením jejím získali mnohonásobnou milost od Pána: až poznají v rozmanitosti, kráse i velkoleposti tvorů zázračná díla Boží, budou se moci podivovati jeho ctnosti a moudrosti. Nebo vidouce pohanské národy plné tak veliké zaslepenosti a tak veliké neřesrti, vzdají díky Bohu, který věřící v něho ozářiv světlem pravdy, ráčil povznésti z tak nebezpečných temnot do podivuhodného světla svého. Nebo majíce soucit s jejich nevědomostí, budou prosit Pána za osvícení vlastních srdcí. Také zatvrzelost bezbožných křesťanů se rozplynae tím, že nevěřící národové horlivěji uctívají modly než mnozí z těch, kteří jsou označeni Kristovým znamením, uctívají pravého Boha. Také mysl některých kněží může býti podnícena k šíření víry křesťanské, aby jméno Pána našeho Ježíše Krista, upadlé v zapomenutí u tak velkého množství národů, donesli za přispění ducha Božího k zaslepeným národům nevěřících, kde žeň je sice mnohá, ale dělníci nemnozí. Aby se však mnohé věci neslýchané a u nás nezvyklé, o nichž je zmínka na četných místech v této knize, nezkušenému čtenáři nejevily neuvěřitelné, budiž všem čtoucím dáno na vědomost, že uvedený pan Markus,jenž o těchto zázracích vypravuje, jest člověk múdrý, věrný a nábožný a poctivými mravy ozdobený, ode všech, jenž jej znají, dobré svěděctví maje, že pro mnoho jeho cti i poctivosti s právem jeho pravenie jest viery duóstojno. Neb i otec jeho pan Mikuláš všie múdrosti a opatrnosti muž, všecky ty věci právě takéž vypravoval. I také strýc jeho pan Matúš, o němž zmienka jest v těchto knihách, muž jistě počestný, nábožný i múdrý, na své smrtedlné posteli spovědlníkovi svému v pilném a ochotném rozmlúvaní pod přísahú jest pravil, že to vše, což v těchto knihách popsáno stojí, jest věrná pravda. A protož v překládaní jich práci jsem se přijal bezpečnějším svědomím, k utěšení těch, ktož v nich čísti budú, a chvále Pána Jezu Krista, všech věcí vidomých i nevidomých stvořitele. Tyto knihy jsú v troje knihy rozděleny, z nichžto každé jsú v vláštnie kapituly rozděleny, jichžto knih na počátciech k snadnějšímu nalezení toho, což v nich psáno jest, znamení kapitul tuto napřed jest psáno. A tak sě dokonává předmluva, z latinské česky přeložená.

Tuto jsú popsány kapitoly prvnich knih na tuto řeč takto :

Kterak a proč pan Mikuláš Pavlův z Benátek a pan Matúš brali jsú sě do krajin na východ slunce, kapitola první.
Kterak k krále velikého taterského dvoru došli jsú, kapitola druhá.
Kterak jsú u toho krále milost nalezli, kapitola třetí.
Kterak je ten král poslal k římskému papeži, kapitola čtvrtá.
Kterak jsú v Benátkách čekali, až by papež zvolen byl a potvrzen, kapitola pátá.
Kterak jsú sě vrátili zasě k taterskému královi, kapitula šestá.
Kterak jest je přijal král, kapitula sedmá.
Kterak Marek, syn pana Mikulášě, všil v milost před králem, kapitula osmá.
Kterak po mnohých časích obdrželi jsú sobě od krále odpuščenie, aby sě domův vrátili, kapitula devátá.
Kterak jsú sě do Benátek vrátili, kapitula desátá.
Popsání vlastí na východ slunce a najprvé o Menší Armenii, kapitula jedenástá.
O zemi tureckéj, kapitula dvanástá.
O Armenii Větší, kapitula třinástá.
O zemi Zoranskéj, kapitula čtrnástá.
O království Mosulském, kapitula patnástá.
O městu Baldachy, kapitula šestnástá.
O městu Tavrysii, kapitula sedmnástá.
O divu přenešenie jednej hory v té zemi, kapitula osmnástá.
O zemi Porskej, kapitola bez jedné dvacátá.
O městu Yasdy, kapitula dvacátá.
O městu Kroman, kapitula jedna a dvacátá.
O městě Camandu a o vlasti Reobarle, kapitula XXII.
O jedné pláněvě veliké neb o poli, ješto slove latině Formosa, jakožto by řekl krásná, a o městu Kormos, kapitula XXIIItá.
O poměznej vlasti mezi městem Kormos a mezi městem řečeným Kerman, kapitula XXIV.
Opět o druhé vlasti, ješto jest mezi městem Krerman a mezi městem Kobynam, kapitula XXV.
O městu Kobynam, kapitula XXVI.
O vlasti, ješto slove Tymochaym a o dřevu slunce, jenž od latiníkův slove obecně dřevo suché, kapitula XXVIIá.
O jednom ukrutníku, jenž slovieše Stařec z hor a o jeho měčéřích, kapitula XXVIII.
O smrti toho starce a o zrušení města jeho, kapitula XXIX.
O městu, ješto slove Sopurgam, a o jeho krajinách, kapitula třicátá.
O městu Balach, kapitula XXXItá.
O hradu Taytam a o jeho krajinách, kapitula XXXIItá.
O městu Štašem, kapitula XXXIIItá.
O zemi, jenž slove Balastie, kapitula XXXIV.
O zemi, jenž slove Tešimur, kapitula XXXVtá.
O zemi, jenž slove Betham, a o převysokých horách, kapitula. XXXVIItá.
O zemi, jenž slove Castar, kapitula XXXVIII.
O městu Samartam a o divu některého stlúpa, jenž sě stal v kosteli svatého Jana Božieho Křtitele, kapitula XXXIXtá
O zemi aneb o vlasti, jenž slove Karthaim, kapitula XXXX.
O zemi, jenž slove Katham, kapitula XXXXI.
O zemi, jenž slove Peym, kapitula XXXXII.
O zemi, jenž slove Cyrarciam, kapitula XXXXIII.
O městu Lop a o převeliký púšči, kapitula XXXXIV.
O městu Sachyon a obyčeji pohanském v pálení mrtvých, kapitula XXXXV.
O zemi, ješto slove Kamul, kapitula XXXXVItá.
O zemi, ješto slove Tyntyntalas, kapitula XXXXVIItá.
O zemi Suttur kapitula XXXXVIIItá.
O městu Ezina a o jiné veliké púšči, kapitula padesátá.
O městu Baroboram a o počátku pána taterského, kapitule padesátá první.
O prvém králi taterském, jenž slul Chynchys, a o jeho nesvornosti s vlastním jeho králem, kapitula padesátá druhá.
O bití Tatarův s tiem králem a o jich svítězení, kapitula padesátá třetí.
O číslu a pořádsě králův taterských, a kterak těch králův těla mrtvá pohřebují na hoře Alkay, kapitula padesátá čtvrtá.
O obecných obyčejích a mravů tatarských a o mnoství žen, kapitula padesátá pátá.
O oruží a o rúchu neb oděvu jejich, kapitula padesátá šestá.
O obecném pokrmu Tatarův, kapitula padesátá sedmá.
O modlosluhování a o jejich bludech, kapitula padesátá osmá.
O udatnosti a o vtipu a o síle Tatarův, kapitula padesátá devátá.
O řádu a zřízení zástupu tatarského a o pilnosti k bojování a o smělosti jejich, kapitula šedesátá.
O súdech a spravedlnosti, kapitula LXtá prvá.
O poléch a o planinách té krajiny, ješto slove Barguij, a o konečných ostroviech strany puólnočnie, kapitula LXII.
O království Ergymul a o městu Syngnij, kapitula LXtá třetí.
O zemi, jenž slove Egrigaia, kapitula LXtá třetí.
O zemi, ješto slove Tenduch a o jiných, ješto slovú Gog a Magog a o městu Trangamor, kapitula LXtá pátá.
O městu řečeným Czyandu a o královém lesu, jenž jest blízko něho a o některých svátcích tatarských a o zklamání čaroděníkův, kapitula LXtá šestá.
O některých miestech modloslužných, kapitula LXtá sedmá.
A tak sě dokonávají kapituly prvních knih.

A najprvé kterak a proč pan Mikuláš Pavlův z Benátek a pan Matúš šli jsú do krajin na vzchod slunce, kapitola prvá.

A času tohoto, kteréhožto Baldvyn, knieže, duóstojenství konstantinopolitánského ciesařstvie spravováše, léta točíš od narozenie Buóžího tisícího dvústého a padesátého, dva urozená a poctivá a múdrá vlastnie bratřie, z výborného města Benátek bydlem, vlastní svú lodí rozličném zbožím a kúpí obtieženú a obecnú a spolní svorností na březě benátském vsedše, v prospěšném povětří s Božím spósobením do Konstantinopoli se brali. Z těch bratrú dvú starší mějíše jméno Mikuláš a druhý Matúš, jichžto pokolenie duóm Pavlů slovíše. A když tu v Konstantinopolitánském městu v krátkém času věc svú po své vůli spósobili, jedúce odtud pro lepší prospěch přišli jsú k břěhu města armenského, jenž slove Galdayda, kdežto drahý dary připravivše, podlé toho, jakž jim rada byla dána, brali jsú sě k dvoru jednoho velikého krále tatarského, jenž slove Barka, jemužto všicky dary, kteréžto s sebú biechu přinesli, dadúce velmi milostivě jsú od něho přijati, od něhožto zasě mnohem většie dary jsú vzali. A když v jeho království již celý rok biechu a již zasě do Benátek vrátici sě chtiechu, brzo mezi dřieve jmenovaným králem Barkú a jiném králem tatarském, jménem Alan, nová a převeliká válka sě vztrhně. A když sě v hromadu obú dvú zástupové tepúce srazé, Alau král tu svítězí a krále Barkon zástup velmi porazí. Pro kterúžto věc na těch cěstách, kterémiž jsú byli tam přijeli, veliké bieše nebezpečenství, takže tudy zasě domův nesmějíchu. Avšak poradivše sě, kterak by se mohli zasě do Konstantinopoli vrátiti, musili zpět království Barkovo objeti. A tak jedúce přijeli jsú do města jednoho, jenž slove Ewchata, a tudy jedúce převezli jsú sě přes potok, jenž slove Tygris, kteréžto jest jeden ze čtyř potokův rajských. A tak jsú přešli jednu púšč cestú sedmnáste dní dlí a tu jsú nemohli nižádného města ani žádné vsi nalézti, až právě došli jednoho velmi krásného města, jenž slove Bochara v perské vlasti, v němžto sedieše jeden král, jménem Barach, kdežto jsú tři léta přebývali.

Kterak krále velikého taterského došli jsú.

Toho času jeden muž pln múdrosti od dřieve řečeného krále Alan k velikému tatarskému královi jsa poslán, přijel bieše do toho města Bochara a nalez tu dřieve řečené muže, ani sě již biechu tatarský řeči úplně naučili. Velmi jest tiem vesel byl, protože Vlachuóv nikdy jinde bieše nevídal, to vše velmi žádáše viděti. A když drahně dní s nimi tu přebývaje v tovařiství o mnohých věcech rozmlúváše; shledav jich počestný obyčej a vzácné mravy, radil jim, aby s ním k velikému králi tatarskému došli a slibuje jim, že jim chce velikú libost ukázati a velmi ctíti. Tehdy oni znamenavše, že nemohú bez veliké nesnadnosti snadně sě domův vrátiti, poručivše sě Pánu Bohu zdvihnú sě s ním spolu, majíce s sebúv čeleď křesťanskú, kterúžto z Benátek s sebú vedli. A tak v jednom plném roku došli jsú k najvětšiemu královi všech Tataruóv, jemuž řiekáchu Kublaj, jenž jejich jazykem veliký kám slove a latině veliký král nad králi. Příčina prodlení času nejedna tato byla, neb pro veliké sněhy a rozlitie řek a potokův musili jsú očekávati na cěstě, doněvadž snieh, jenž sě bieše zřítil, a vody, jenž sě byly rozlily, pominuly. I bieše cesta jejich toho léta po puólnočním větru, jenž od Benátčan slove jejich jazykem přirozeným tramuntana. A to, což jsú tu na cestě viděli, na svém miestě v těchto knihách pořád bude psáno.

Kterak u toho krále milost nalezli, kapitola III.

A když již před velikého krále káma biechu přišli, ten jisté král, jenž velmi dobrotivý bieše, mile je přijal i ztazoval na nich po mnohokrát o položení krajin na západ slunce, o římském ciesaři, o králéch a kniežatech křesťanských, a kterak v jejich království spravedlnost držie a také kterak u věcech bojovných sě mají. Také jest pilně tázal o vlaských obyčejéch a mraviech. Pak nade všecko a pilnějie tázal jest jich o papeži křesťanském a o zpósobení modlení viery křesťanské. A oni jakožto mužie opatrní velmi múdře ke všem kusóm jemu pořád odpovídáchu, pro něžto často je k sobě přivésti kazováše, neb mějieše velikú milost k nim.

Kterak je ten král poslal k římskému papežovi, kapitula čtvrtá.

Tehdy pak jeden den dřieve řečený kám, poradivše se prve s svým panstvem, prosil svrchu jmenovaných mužuóv, aby to jeho dle učinili a vrátili sě ku papežovi s jednem z jeho pánuóv, jenž slovíše Rokatel, a prosili papeže od něho, aby k němu sto mudrcuóv křesťanských poslal, jenž by uměli rozumně a múdřě ukázati jeho mudrcóm, jestli je to pravda, že by viera křesťanská byla najlepšie mězi všemi a že by bohové tatarščí byli ďábli a že by oni i všicky jiní na vzchod slunce byli sklamáni v modlení svých bohuóv. Neb žádáše slyšeti rozumně a otvořitě, která by viera měla spravedlivějšie následována býti. A když jsú pokorně jemu sě poklonili a řkúce, že jsú hotovi ke vší jeho libosti, kázal král psáti listy jazykem tureckém ku papežovi římskému i dal jim, aby jemu je donesli. Dsku také zlatú svědečnú jednu dáti kázal, znamením královým vyrytú a znamenanú podlí obyčeje stolice své. Kterúžto ktož s sebú nese, má provozen býti z města do města ode všech zprávcí zemí, jeho království poddaných, bezpečně i s těmi se všemi, což by jich s ním bylo. A kterak kolivěk dlúho chtěl by v kterém městě neb v městečku býti, má jemu plná potřeba ve všem dána býti. A také rozkázal jim král, aby toho oleje, jenž visieše u hrobu Božího v Jeruzalemě, jemu přinesli, když sě vrátí, neb věřieše Krista býti z počtu jednoho bohuóv dobrých. A když již biechu na králově dvoru poctivě připraveni, vzemše od krále odpuščenie, na cestu sě zdvihnú, list králuóv a dsku zlatú s sebú nesúce, a když biechu již dvadcet dní spolu jeli, ten šlechtic neb pan Rogatal, jehož s sebú jmějiechu, těžce sě roznemuóž, pro něž s jeho volí a s mnohých radú ostavivše jej tu, konali jsú cestu počatú. A pro tu dsku zlatú, kterúžto s sebú jmějiechu, byli jsú vežde počestně přijati. Ale pro rozvodněnie řek a potokuóv, jež jsú v mnohých miestech nalézali, musili jsú často cestu svú meškati. Neb plná tři léta na cestě jsú byli dřieve než jsú k břěhu města armenského, jenž slove Elasa, dojíti mohli. Pak z toho města Elasa jedúce po moři, přišli jsú do města Akon měsiece dubna léta Božího tisícího dvústého a sedmdesátého druhého.

Kterak jsú čekali v Benátkách volení papeže, kapitola pátá.

A když jsú došli byli města Akon, slyšeli jsú tu, že kněz Kliment papež čtvrtý nedávno bíše umřěl, pro něž biechu sě velmi zarmútili. I bieše v tu chvíli v tom městě Akon jeden legát papežuóv, to jest kněz Theobaldus z pořádky neb z pokolení miestohrabí z Plačence, jemužto vše, o čež jsú posláni byli, rozprávěli. A jeho rada byla jest, aby ovšem volení a stvrzení papežova čekali. A tak došli jsú do Benátek, aby své navščívili a tu přebyli, až by papež volen a potvrzen byl. A když jsú přišli do Benátek, nalezl pan Mikuláš, ano žena jeho umřela, kteréžto byl odšel, ana dietětem těžká. I nalezl syna jménem Marek, jenž již bieše patnáste let stáří, jenž po jeho východu z Benátek bieše sě narodil z dřieve řečené jeho ženy. To jest ten Marek, jenž jest složil tyto knihy, jemužto kterak ty všecky věci svědomy byly, potom shledáno bude. Zatiem volenie papežovo tak sě jest prodlilo, že plnie dvě létě jsú tu bydleli v Benátkách, toho volenie na však den čakajíce.

Kterak jsú sě vrátili k taterskému králi, kapitola šestá.

Po dvú pak letú dřieve řečeného krále poslové bojíce sě, by král jejich přílišném chvílením se nezamútil, mněje, by se již nechtěli k němu zasě vrátiti, vrátili jsú sě do města Akon, Marka dřieve jmenovaného vedúce s sebú. A tak s odpuštěním toho legáta jevše k hrobu, požádavše vzali jsú a vzevše listy od toho legáta královi, v nichžto jim svědčieše, že jsú věrně jednali a že římský kostel ještě papežě nemá, i šli jsú do Glaczie; a když oni jedné z města Akon vyšli biechu, zatiem přijedechu kardinálščí poslové k dřieve jmenovanému legátu, že jsú jej papežem volili i vloží sobě jméno Řehoř. A ihned své posly pošie, aby je zasě navrátili. A když sě vrátichu, tehdy je přijal velmi mile, jimžto jiné listy dal královi tatarskému a dva bratry zákona predikatoruóv dobře učená a počestná, jenž tu biechu v městě Akon, s nimi poslal, z nichžto jeden jmějieše jméno Mikuláš Vicencz a druhý bratr Vilém Tripolitánský. A když biechu přišli do Glaczie, žoldán, babylonský král, svým velikém zástupem na Armenii udeří a ti dva bratřie zákoníci pro nebezpečnost těch válek a zlých příhod na cestách bojiece sě, že by nemohli k tatarskému královi dojíti, s mistrem chrámu armenského v Armenii ostali jsú, neb jsú často byli v zlých příhodách na smrt. Ale poslové královi všech sě zlých příhod váživše, s velikú prací přijeli jsú k královi, jehož jsú nalezli v městě řečeném Klemejnsu. A byli jsú na cestě ot břeha Glaczie až Klemejnsu léta tři s polúročím. Neb cesta jejich zimě pro sněhy a pro veliké vody a pro velikú zimu malý prospěch mohla mieti. Tehdy král Kublaj, uslyšev zdaleka o jejich vracení, poslal proti nim posly na čtyřiceti dní cesty, jenž jsú kázali zvláščím přikázaním královým, aby jim byla na té cestě ve všem plná a zšlechtilá potřeba dána.

Kterak jsú od něho přijati, kapitola sedmá.

A když jsú přišli na králóv dvór, přišedše před krále poklonili jsú sě s velikú poctivostí jemu a padli před ním. Tehdy on dav jim milé vítanie, kázal jim, aby vstali, a kterak se jím na cestě vedlo, kterak jsú s papežem učiniíi, aby jemu pravili. A když jemu všecko pořád vypravichu a podachu jemu listóv papežových Řehořových, král listy papežovy vesele přijal a jejich věrnéj snažnosti pochválil a olej z lampy hrobu Pána našeho Jezu Krista poctivě přijal a počestně schovati při kázal i otázal král o Marku, kto by byl, a uslyšav, že by byl syn páně Mikulášóv, velmi jej vesele přijal. A tak je všecky tři mezi svými čeledíny za nejpočestnějšie měl, pro něž ode všech dvořenínóv u velikéj poctivosti jmieni biechu.