Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Lucie Lukačovičová

Bludná čarodějka

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Bludná čarodějka

Lucie Lukačovičová

Zrcadlo rubriky Povidky sci-fi sekce Neviditelného psa,

http://pes.internet.cz/scifi

Bad from head to foot
Bad whenever you please
Bad bad bad
But so damn beautiful
(Liliana Felipe)

Záblesk kovu v houštinách lesa. Útočníci na číhané. Už zase. Už potřetí za posledních pět dní. Trojice jezdců, která se blížila po stezce, však nepotřebovala ani onen zrádný záblesk...

Errante trhla za dvě zauzlované šňůrky, které se jí ovíjely kolem zápěstí. Uzly se okamžitě rozvázaly a uvolnily, co v nich bylo spoutáno. Čarodějka v tu chvíli jasně viděla čtyři skryté lučištníky a udeřila na ně prudkým větrným vírem, aby nemohli střílet. Vzápětí už půjčila své magické vidění Lusientemu. Černovlasý muž ladně švihl rukama. Štíhlé vrhací nože se chvěly v tělech lučištníků.

Ardiente pobídl koně a tasil. S nevídanou rychlostí a silou vpadl mezi zbývajících pět mužů. Měli dobrý výcvik. Ovládli překvapení a dali se do boje. Ardientův mohutný válečný hřebec mezi nimi divoce tančil. Errante trhla za ozdobný šátek, který zdobil její štíhlý bělostný krk. Uzel se rozvázal. Šlahouny ostružiní se pohnuly jako živé a ovinuly nohy opěšalých bojovníků, plazily se po jejich tělech, zakusovaly se svými trny přes oblečení do kůže. Lusiente se s na svém nadobyčej rychlém koni mihl kolem. Znovu zasvištěly nože. V dokonalé spolupráci rozsévaly nože a meč smrt, ocel zpívala v bezchybném duetu. Oba muži věděli, že se na sebe mohou spolehnout, věděli, kterého z protivníků musí sami zabít a kterého mohou přenechat tomu druhému. Znali se.

Devět vojáků leželo mrtvých ve stínu stromů.

To už na tom Dagobert musí být zatraceně špatně, že posílá takové ubožáky. O pohybu a skrývání v lese toho zjevně moc nevěděli, poznamenal Ardiente a prohrábl si rukou zpocené plavé vlasy. Jeho zvláštní jasné modré oči s drobnými hnědozlatými skvrnkami připomínaly hvězdnatou oblohu a tančilo v nich veselí.

*

*

*

*

*

*

*