Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Michaela Klečková

Teorie masové komunikace: FILM

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Teorie masové komunikace - FILM

Michaela Klečková

Zrcadlo internetového měsíčníku Natura (http://natura.baf.cz/),
mail: natura@snisnet.cz

Časopis vychází jednou měsíčně, nové číslo vycházi nejpozději těsně před koncem předchozího měsíce.

Všechny články jsou přehledně uspořádány v knihovně, která čtenárům umožňuje vybrat si články podle svého vlastního zájmu.

1. Historie filmu

* * *

Historie filmu začíná překvapivě už u starých Řeků a jejich divadla pohyblivých stínů. O staletí později, v prvních letech 19. století, byly vytvořeny pohyblivé obrázky plné kouzelných triků a napětí. První filmy byly animované: stínová dramata, osvětlené kresby - panorámata (velké kresby oživované osvětlením) nebo diorámata (pomocí světelných efektů neustále se měnící obrázky) či laterny magiky, to všechno byly oblíbené zábavy lidí v 19. století. V té době ale ještě v žádném případě nešlo o masovou kulturu, jedno představení vždy shlédlo pouze několik lidí.

* * *

Roku 1891 vynalezl Skot William Dickson kinetograf, neboli první filmovou kameru. O dva roky později pak dokončil kinetoskop, což byla prohlížečka na mince, která zprostředkovávala vždy pro jednoho diváka "představení"

trvající 20 sekund.

* * *

První hraný film vytvořili bratři Lumiérové v prosinci roku 1895.

* * *

Už v éře němého filmu se zrodil fenomén filmových hvězd. Už tehdy byla účast hvězdy zárukou úspěšnosti filmu a už tehdy existovaly filmové časopisy, které popularitu herců dál šířily.

* * *

Ve francouzské kinematografii vznikly první filmové seriály, které přitahovaly do kin stále více diváků. Rozvoj evropské kinematografie byl ale na rozdíl od Ameriky výrazně zbržděn první světovou válkou.

* * *

V roce 1927 byl vytvořen v Hollywoodu první mluvený film. Nástup zvuku zcela změnil filmovou tvorbu. Úplně vytlačil němý film a přilákal ještě mnohem více diváků do kin. Třicátá a čtyřicátá léta jsou považována za zlatý věk Hollywoodu. V těchto letech zde vzniklo 7500 hraných filmů. Na druhou stranu však nástup zvuku přinesl konec téměř monopolnímu postavení Ameriky v kinematografickém průmyslu. Neanglicky mluvící země rychle začaly budovat vlastní filmový průmysl, který vyráběl filmy v jejich vlastních jazycích. V době zvýšené národní hrdosti se film stal brzy prostředkem, který odrážel a ovlivňoval veřejné mínění. V této době už o masovém charakteru filmu není pochyb.

* * *

Největší rozvoj neamerického filmového průmyslu byl v meziválečných letech ve Francii, Británii, Německu, ale i v Indii nebo v Japonsku. Zejména v Hitlerovském Německu se film stal nástrojem nacistické propagandy, a to nejen v dokumentárních, ale i v hraných filmech.

* * *

V poválečných letech se film opět výrazně změnil. Stále rostoucí počet režisérů natáčel filmy ukazující svět kolem v realističtějších barvách.

V této době se také rozšířily mezinárodní filmové festivaly, které usnadnily přístup zahraničních filmů k divákům. V té době se točí kvalitní filmy zejména v Itálii, Francii, Británii, Japonsku, Indii a Švédsku.

* * *

Hollywood prochází v poválečných letech hlubokou krizí. Ta je způsobena rostoucím počtem jiných druhů zábav, zejména rozšířením televize. V roce 1954 bylo v Americe na 30 milionů televizních přijímačů. Proto filmaři hledali způsob, jakým předčít televizní vysílání. Televize mohla v 50.

letech poskytnout jen černobílý obraz na malé obrazovce. Proto začaly vznikat v Hollywoodu filmy v jasných barvách se stereofonním zvukem promítané na široká plátna. Experimentovalo se také s trojrozměrným filmem a dokonce i s "vonícím" filmem.

* * *

Ke konci padesátých let došlo v Hollywoodu ke změnám. V následujících třiceti letech filmová studia ztratila nezávislost a stala se součástí mezinárodní multimediální organizace. Kasovní úspěch se stal důležitějším než kvality filmu. Hollywood i nadále zůstal hlavním městem filmového průmyslu, ale nejnápaditější filmy vznikaly v Evropě.

* * *

Na přelomu 50/60. let 20. století proběhla v Evropě tzv. nová vlna, což byl odklon od odlehčené zábavnosti a příklon k realismu a k novým technikám, a to zejména ve Francii, Británii a Itálii. Také v Americe se na konci 60. let století objevuje větší otevřenost a realističnost, a to zejména v přístupu k sexu a násilí. Hollywood tak vybředá z několik let trvající krize a znovu si získává zájem diváků.

* * *

V 60. letech 20. století se film stal také formou protestu proti režimu, a to zejména u režisérů pocházejících z Latinské Ameriky nebo ze zemí komunistického bloku. Ti své filmy točili většinou v emigraci, protože ve východní Evropě byla silná cenzura. Výjimkou byla krátká období uvolnění poměrů, jako byla v Československu druhá polovina 60. let 20. století (filmy Věry Chytilové, Miloše Formana či Jiřího Menzela).

* * *

V období nové vlny se také rozšiřují klubová kina pro malý počet diváků, která uvádí kvalitní filmy, které se nestaly kasovními trháky.

* * *

V 70. letech 20. století tvoří sice nadále americké a evropské filmy rozhodující část světové filmové produkce, začíná se však rozvíjet celá řada dalších národních kinematografií v Latinské Americe, Africe, Asii a Austrálii.

* * *

Až dosud se evropským filmovým společnostem nepodařilo dosáhnout úspěchů nové vlny 60. let 20. století. Řada států produkuje mnohem méně filmů než dříve. V krizi se ocitají kinematografie postkomunistických zemí. kde po pádu sovětského bloku chybí na filmový průmysl peníze.

* * *

Od sedmdesátých let 20. století ovládá Hollywood nová generace filmařů, přezdívaných "filmoví fakani". Jejich nákladné trháky jsou oblíbeny zejména u mládeže. Tento akční druh zábavy vzniká po celém světě a jeho kasovní úspěch je zajišťován rozsáhlými reklamními a propagandistickými kampaněmi.

Finanční náklady na výrobu filmu neustále vzrůstají, v Hollywoodu dosahují až několik desítek milionů dolarů. Rostou také honoráře filmových hvězd, které mají zaručit kasovní úspěch filmu. A tím logicky stoupají také ceny vstupného v kinech.

2. Druhy filmů podle námětů a jejich vliv na diváky

1. Akční a dobrodružný film

Akční a dobrodružné filmy představují únikovou formu zábavy. Jde v nich většinou o velmi prostý příběh o hrdinech a zlosynech, kteří se zmítají v boji mezi dobrem a zlem. Důležitý je rychlý spád filmu a střídání scén.

2. Komedie Smysl pro humor je věc zcela individuální a nevyzpytatelná. To činí z komedie jeden z nejobtížnějších žánrů. Zároveň je také žánrem nejstarším - první filmy byly obvykle grotesky. S příchodem mluveného filmu začal být situační humor logicky vytlačován humorem slovním. Nejúspěšnější komedie vznikaly před válkou, po válce je začaly vytlačovat komedie televizní, ať už v podobě televizních filmů, seriálů nebo sitkomů. Řada komedií je určena pro úzký okruh domácích diváků s podobným smyslem pro humor, takže těžko proráží do zahraničí. 3. Kostýmní drama a melodrama Filmy o životě jiných umožňují divákům zapomenout na jejich vlastní problémy. Filmy odehrávající se v minulosti, zvané kostýmní dramata, otevírají snový svět romantiky a hrdinství. Oblíbená jsou však i moderní melodramata, v nichž se obyčejní lidé úspěšně potýkají s problémy každodenního života. 4. Kriminální film Kriminální film zachycuje odvrácenou tvář moderního velkoměsta. Děj odehrávající se na přeplněných, nevlídných ulicích má rychlý spád, jazyk postav je drsný a nevybíravý. Nebezpečí číhá na každém rohu a jen nejlepší policisté a detektivové mohou zastavit nebezpečné zločince. Nic nedovede napnout více než film. Divák se díky kameře dívá na situaci hrdinovýma očima, napětí stupňuje i dramatická hudba. Zločin s sebou nese násilí, což film dokáže zachytit až s hrůzu nahánějící přesvědčivostí. Tyto filmy jsou často cenzurovány, aby byl omezen jejich negativní vliv, zejména na mladé diváky. Rostoucí násilí ve filmech i ve skutečnosti vedly od počátku devadesátých let k četným debatám na téma vlivu násilí ve filmech na lidskou psychiku. Mnozí psychologové a sociologové jsou přesvědčeni, že zejména děti může násilí vídané ve filmech podnítit k násilí skutečnému. 5. Horor Horor si zahrává s lidským strachem, představuje ztvárnění nočních můr a nejděsivějších představ. Řada hororů vychází ze starých pověstí nebo pověr. Už v době němého filmu vznikla řada snímků, které pomocí hry stínů naháněly divákům hrůzu. Nástup zvuku pak přinesl hrůzostrašné zvukové efekty, které působivost ještě umocnily. Ve 2. polovině 70. let 20. století ovládly americký horor "noční můry", zaměřující se na šílené vrahy a psychopaty. Tvůrce těchto filmů však spíše zajímaly zvláštní efekty a dokonalé masky, než zápletka. V 80. letech tak vznikla řada brakových filmů, v nichž pohled na mnoho krve a rozpáraných vnitřností vzbuzuje spíše odpor než děs. V té době také vzniká polemika o možných následcích sledování těchto "nechutností" na mládež. V 90. letech 20. století se hollywoodští tvůrci vrátili ke stylu gotických hororových filmů typu Drákuly nebo Frankensteina. 6. Muzikál Muzikál je patrně nejčistší formou filmové zábavy. Jeho melodie a taneční pasáže nabízejí dokonalý únik z každodenního života. Na vývoji muzikálu lze zachytit vývoj hudebního vkusu diváků a posluchačů. Za zlatý věk muzikálu jsou považována 60. léta, která zachytila nástup rock'n'rollu v úspěšných snímcích typu West Side Story. Poslední velká vlna muzikálu proběhla na konci 70. let. Později však televize a hudební videoklipy muzikál zcela zastínily. Ačkoli divadelní muzikály jsou stále nesmírně populární, na plátnech kin se již objevují jen vzácně. 7. Vědecko-fantastický film (sci-fi) Čtyři z deseti nejúspěšnějších filmů všech dob jsou vědecko- fantastického žánru. První filmy tohoto druhu byly až na výjimky komickými dobrodružstvími superhrdinů. Teprve v období studené války v 50. letech 20. století, kdy invaze a jaderná katastrofa začaly nabývat reálnějších obrysů, se filmaři zaměřili na vážnější témata. Po útlumu v 60. letech 20. století se sci-fi v následujícím dvacetiletí stalo opět velmi populární. Zdá se, že tomuto žánru se lépe daří v období mezinárodních krizí, kdy je hrozba globální katastrofy reálnější. Filmaři se pravidelně pokoušejí předvídat, jak bude vypadat budoucnost a jak se v ní bude žít, a tyto jejich představy jsou většinou ponuré a hrozivé. 8. Válečné filmy Film pomohl změnit postoje lidí k válce tím, že přenesl skutečný boj na plátna kin. Vlády nejprve nestály o promítání těchto působivých filmů v době války, aby to snad nezhoršilo bojovou morálku. Brzy si však uvědomily, že skuteční i fiktivní hrdinové mohou zvýšit popularitu jejich válečného úsilí. Válečné filmy se v počátcích své existence potýkaly s finančními problémy, zejména díky nákladným davovým scénám, kdy každý člen komparsu musel mít dobový kostým a zbroj. První vlna válečných filmů proběhla po 1. světové válce (např. Na západní frontě klid). Druhá vlna potom začala v druhé polovině 30. let 20. století sérií filmů varujících před nacistickou hrozbou. Za 2. světové války vznikla řada aktuálních snímků, často propagandistických, a to na obou stranách konfliktu. Nacistické Německo mělo dokonce na propagandu vlastní ministerstvo. 2. světová válka je vděčným námětem válečných filmů dodnes (jen mezi filmy nominovanými na letošního Oskara se tato tématika objevila hned ve dvou filmech). 9. Western Western je téměř výlučně americkým žánrem, ačkoliv od 60. let 20. století vznikaly kvalitní westerny i v jiných zemích. Přestože mnoho westernů vzniklo již v němé éře, hlavní únikovou podívanou se žánr stal až ve 30. letech 20. století. Western poněkud zidealizoval skutečné zloduchy. Mnoho fiktivních mužů stojících mimo zákon získalo statut hrdiny. Podobně neexistuje záruka, že na straně spravedlnosti nenajdeme padoucha.

3. Návštěvnost kin

a) Pokles návštěvnosti V roce 1990 přišlo do českých kin celkem 36,4 milionu diváků. V následujících dvou letech návštěvnost sice poklesla, přesto se výsledné číslo pohybovalo v blízkosti hranice 30 milionů. Počínaje rokem 1993 však nastal v návštěvnosti obrovský propad. Dlouhodobé minimum diváků navštívilo kina v roce 1996 V zemích západní Evropy je situace jen o něco málo lepší - na jednoho obyvatele tam připadne v průměru 1,3 až 2,0 návštěvy za rok. V USA jsou na tom lépe - tam připadají na jednoho obyvatele 4 návštěvy kina za rok, i tam však návštěvnost klesá. Na tak významném poklesu návštěvnosti se podílí řada faktorů. Jednou z nejvýznamnějších příčin je určitě nárůst počtu televizních stanic a s tím také množství filmů vysílaných v televizi. Po pádu komunistického režimu v Československu v roce 1989 také nastal obrovský boom v distribuci videokazet. Jedním z mála pozitivních faktorů při vývoji návštěvnosti u nás měl vznik multikin - prvním bylo v dubnu 1996 otevřené multikino Galaxie v Praze. b) Složení diváků Téměř tři čtvrtiny všech návštěvníků kin jsou mladí lidé do 29 let. c) Úspěšnost snímků Pouze 12 snímků z první stovky komerčně nejúspěšnějších filmů všech dob bylo oceněno Oskarem za nejlepší film. To dokládá, že vkus diváků se od vkusu filmových kritiků často značně liší. V tomto ohledu jsou čeští filmoví diváci "vyspělejší" - alespoň v posledních pěti letech byl nejnavštěvovanějším filmem roku v České republice vždy oskarový snímek. O úspěšnosti filmu dnes ani zdaleka nerozhoduje jen jeho kvalita. Významnou roli hraje reklama a propagace (lákadlem jsou například neustále se zdokonalující triky).

4. Závěr

Kinematografie za sto let své existence prošla obrovskými změnami. Postupně se rozšířila po celém světě. Jeden film dnes shlédnou miliony lidí z mnoha zemí. Autoři snímků dokáží vtáhnout diváky do děje, získat jejich maximálně soustředěnou pozornost a docílit tak toho, že se mnozí ztotožní s hrdinou. Literatura: [1] Parkinson, David: Oxfordská encyklopedie FILM (Svojtka a Vašut Praha 1996) [2] Herfurt, Ivan: Zlatý fond světové kinematografie (Horizont Praha 1986) [3] Magazín dramatického umění 1989 [4] Magazíny Kina 1996 - 69 [5] časopis Cinema - ročníky 1994 - 1999 (statistické údaje z těchto čísel Cinemy: 10/94, 4/95, 7/95, 9/95, 12/95, 3/96, 4/96, 5/96, 7/96, 12/96, 2/97, 3/97, 4/97, 9/97, 11/97, 3/ 98, 4/99, 5/99)