Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Ondrej Trepáč

Oči skazy

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Oči skazy

Ondrej Trepáč

Irhan sa zobudil uprostred noci. Pozrel na lôžko vedľa seba, ale Evrya pokojne spala, na krásnej tvári jej pohrával zvláštny úsmev. Bola krásna, ešte krajšia ako v deň, keď ju uvidel prvýkrát. Za tých niekoľko dní od vyslobodenia sa dosť zmenila.

Spala nahá, ale vôbec jej to nevadilo. Pre Imadijčanky bola nahota čosi úplne prirodzené. Nemali dôvod hanbiť sa za seba. Plukovník Sarandib im rozprával, že keď boli Arwilovi Krvaví psi nasadení v Imadii, šokovalo ich, ako chodia tamojšie domorodky oblečené. Nosili zvláštne šaty, ktoré odhaľovali celé poprsie.

Evrya a jej priateľky sa po tábore pokojne prechádzali úplne nahé, nanajvýš si okolo bokov uviazali veľké hodvábne šatky, no i tak nesmierne dráždili námorníkov. Nikto z nich sa ich však neopovážil ani dotknúť - Krvaví psi ich strážili ako najvzácnejšie poklady.

Každá Imadijčanka si hneď po príchode do tábora vybrala svojho ochrancu z mužov svorky. Evrya si v podstate logicky vybrala Irhana a jednoducho sa nasťahovala do jeho chatrče. Zdieľala s ním lôžko i stôl, starala sa o neho, kým sa nevyliečil zo zranení utrpených v Chráme, prosto, považovala ho za svojho muža hoci vedela, že to nebude natrvalo. Po udalostiach so Služobníkmi rýchlo zabudla na zášť, ktorú prechovávala voči kanuuským vojakom. Aj to bola jedna z jej zmien - prestala nenávidieť. Veľká láska sa môže rýchlo zmeniť na veľkú nenávisť. U nej to bolo naopak - veľká nenávisť sa rýchlo zmenila na veľkú lásku.

Irhan bol zo toho celého spočiatku dosť prekvapený, ale už čoskoro zistil, že spoločnosť tej prekrásnej ženy mu je veľmi príjemná, hlavne v noci. Vzhľadom k jej pokročilému tehotenstvu sa s ňou síce nemohol milovať, ale Evrya poznala aj iné spôsoby ako muža uspokojiť.

Odvrátil zrak od spiacej krásky, vstal z postele, natiahol si nohavice a pripol si opasok so zbraňami. Urobil to celkom nehlučne a rovnako nehlučne vyšiel z chatrče pozbíjanej z dosiek, ktoré pôvodne tvorili palubu ich nešťastnej lode.

Vonku nebol sám. Bolo tam už niekoľko mužov, hlavne námorníci, ktorí držali nočnú hliadku, ale aj jeho muži. Všetci vzrušene hľadeli kamsi na severovýchod. Hlasy, ktoré odtiaľ prichádzali boli síce slabé, ale dosť výrazné na to, aby ich bolo počuť aj v šumení príboja. Irhanovi vzdialene pripomenuli chorály, ktoré spievali mladé ženy na každoročných oslavách kráľových narodenín. Boli to jasne ženské hlasy, no nevedel si v prvej chvíli ani len predstaviť, kde by sa tu vzal nejaký spevácky zbor.

"Čo je to?" - opýtal sa ho Sarguld, ktorý k nemu pristúpil spolu s ostatnými mužmi zo svorky.

" No, tak sa dobrého pýtaš!"

" To sú najády!" - zamiešal sa medzi nich jeden z námorníkov. - " Spev najád, morských víl!"

" To myslíš vážne?"

" Úplne vážne, poručík. Čudujem sa, že ty ako námorník si o nich nepočul."

" Počul, ale nikdy som ich nepočul spievať. Skôr som bol v tom, že sú to len rozprávky."

" Žiadne rozprávky! Ja som ich počul už viackrát. Aj keď pripúšťam, že len z veľkej diaľky a krátko."

" Áno, vraj spevom lákajú námorníkov na útesy a potom ich zabíjajú."

" Toto neviem ani potvrdiť ani vyvrátiť. Ale viem, že tieto bytosti sa vyskytujú len vo vzdialených častiach oceánu, kde sa lode pohybujú veľmi zriedka. Ony sa skôr ľudí stránia, boja sa ich."

" Volám sa Quesira. Som kráľovnou najád, morských víl, ako nás tiež zvyknete vy ľudia nazývať. Toto sú moje družky, či presnejšie, moje dcéry."

KONIEC