Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Patrick Zandl

Marigoldí léta

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Marigoldí léta

Marigoldí léta

Patrick Zandl

Copyright © 2003 Patrick Zandl

Vydala v roce 2008 Ariga, s.r.o. jako interní publikaci

Úvodem

Tato knížečka vychází při “příležitosti” pětiletého výročí existence weblogu Marigold.cz a zachycuje průřez textů, které jsem na něm vydal od roku 2003 do podzimu 2008. Bylo z čeho vybírat, za tu dobu jsem na Marigoldovi publikoval přes 2000 článků.

Probírání těch textů byla zajímavá zkušenost. Za některé bych se dnes styděl, jiné byly jen krátkodobě aktuální, další představují zajímavé názory a postřehy, které se vyplnily, jinde jsem naprosto šlápl vedle. Snažil jsem se tedy pro knihu vybírat texty nadčasové nebo takové, které se ve své době dotkly podstatného tématu. Řada z nich má i dnes svou platnost, ačkoliv jsem ponechal i zajímavé předpovědi či vize, které nevyšly, nebo ještě nevyšly.

Pokud to jen šlo, ponechal jsem texty bez úprav, což má někdy za následek, že předpokládají odkaz na jiný článek či materiál, který ovšem v této offline podobě není dostupný. Snad to zvládnete. Kde jsem si toho povšiml a bylo to na škodu čitelnosti, tam jsem text upravil tak, aby i bez dalších odkazů dával smysl.

Texty také zůstaly bez úprav gramatických a tady se omlouvám nejvíce. Korekturou články neprocházejí a před publikováním na Marigoldovi už je po sobě příliš nečtu, takže pravopis a překlepy (ač u mne ne tak časté), se vyskytnout mohou a jejich výskyt je odlišný článek od článku podle mého rozpoložení při psaní článku. Snad to nebude při čtení působit příliš rušivě.

Výběr článků jsem rozřadil do několika tematických okruhů, přičemž je jasné, že řada okruhů se překrývá a s rozhodováním se, kam co spíše spadá, jsem se příliš nezdržoval. V technologické sekci se tak míchají články striktně technologické jakož i články věnované spíše filosofii a změnám, které nám technologie přinášejí. Doporučuji tedy projít obsah a pročíst si, co vás zaujme, než trvat na dělením do sekcí.

Přijměte přání hezkého čtení

Patrick Zandl - Marigold.cz

Praha, 16.9.2008

Telekomunikace a mobily

Trendy: (a revize vlastních názorů) WAP jako “operační systém” mobilů

11.8.2003

Nedávno jsem našel při vybalování záloh PowerPointovou presentaci nějaké mé přednášky z roku 1999. Hovořil jsem v ní o budoucích trendech mobilních telefonů, o tom, kam se mobilní komunikace posunou. A tak mne napadlo veřejně vlastní předpovědi staré čtyři roky podrobit kritice.

Vynechám kritiku grafu nárůstu uživatelů WAPu, protože si pamatuji, že už tehdy jsem upozorňoval, že jde o graf nárůstu počtu zařízení obsahujících WAP a o tom, zda se WAP bude používat, rozhodnou operátoři. Už tehdy jsem identifikoval jako základní problém WAPu neschopnost operátorů spolupracovat s poskytovateli obsahu a služeb, především pak absenci modelu podílu na výnosech ze služby. Dodnes se změnilo velmi málo, jediný transparentní, nikoliv ovšem dostatečný model, má Oskar.

Už tehdy jsem ale hlásal představu WAPu jako “operačního systému mobilu”. Domníval jsem se, že příklon k operátorsky a uživatelsky definovanému menu mobilního telefonu tvořeného WAPem, je neodmyslitelným trendem. Domníval jsem se, že rozhraní a služby mobilního telefonu budou stále více tvořeny operátory a uživatelem, než výrobci mobilních telefonů.

Jaká je situace dnes? Mobilní telefony stále častěji mají vyhrazené výrazné tlačítko pro přístup k portálové stránce operátora. Veleúspěšná je služba Vodafone Live! založená na rozšířené nabídce služeb dopravovaných k uživateli skrze WAP. I u nás mohou majitelé mobilů číst a odesílat emaily z mobilního telefonu vybaveného wapovým prohlížečem a používat portálové stránky s různým objemem nadstandardních služeb. Na druhou stranu to stále nevypadá tak, že by WAP (nebo podobná technologie) měl vlastní menu telefonu nahradit. Spíše jej doplňuje a rozšiřuje. Tehdy jsem předpokládal, že postupem času budou i kontakty ukládané ne na SIM kartě, ale na centrálním serveru operátora, odkud se vám budou synchronizovat s vnitřní pamětí telefonu. Nic není ztraceno - podobný koncept chystají 3G telefony další generace a již dnes někteří operátoři umožňují ukládat obrázky a MMS zprávy z fotoaparátu na síťový server přímo z mobilu.

Stále více se ukazuje, že mobilní telefon bude zpřístupňovatelem služeb, nikoliv jejich poskytovatelem. Většina nových mobilů umožňuje významně rozšířit svoji sadu funkcí pomocí dohrání midletů na bázi Javy a dlouho opovrhovaný WAP je za pomoci barevných displejů i GPRS stále více atraktivní pro uživatele. O funkcích mobilního telefonu stále více rozhodují operátoři a jejich předpoklady toho, co budou zákazníci chtít používat.

Jeden velký problém ale přetrvává - a tím je spolupráce operátor - poskytovatel obsahu. Fenomenální úspěch iMode je založený mimo jiné právě na tom, že provozovatel iMode služby vyplácí až devadesát procent poplatku poskytovateli obsahu, ten pak logicky má zájem na udržování a vylepšování obsahu. U WAPových stránek to ale dělá jen málo evropských operátorů a u MMS zpráv, kde se tento model uplatňuje spíše, je problém s nedostatkem zákazníků vlastnících MMS terminály. Odběry MMS zpráv v českých luzích a hájích se dnes pohybují v maximálně desítkách u služeb, které operátor významně netlačí. A pro takovou částku se to běžnému poskytovateli služeb nevyplatí dělat.

Mobilní technologie, které námi otřesou v roce 2004

16.12.2003

Jaké mobilní technologie a zázraky nás budou atakovat v roce 2004 a mají vyhlídky zaujmout naši pozornost?

Když jsem tento týden psal o mobilních aplikacích, které podle Telephony Magazine budou otřásat USA, vyzýval jsem k zamýšlení, jaké technologie to budou u nás. Moc tipů jsem nedostal a tak seznam vychází z toho, jaké technologie a aplikace považuji za zajímavé já a nečiním si rozhodně nároky na to, že všechny z těchto technologií se prosadí, některé z nich k nám naopak už rychle přicházejí. Berte to spíš jako takové tipy, než jako dogma.

Mobilní instant messaging -

S chytrými telefony přichází instant messaging i do mobilní komunikace. Proč byste měli posílat SMS zprávy, když vás celodenní provoz mobilního ICQ nebo jeho obdoby via Wireless Village přijde s větším komfortem na podobnou, ne-li nižší částku?

WiFi broadband -

WiFi se tenhle rok u nás pořádně rozjelo a s trochou nadsázky lze říci, že každý druhý čech je dneska ISP. Stačí si natáhnout pevnou linku do baráku, rozdělit se pomocí WiFi o linku s kamarády a případně ji přeprodat sousedům přes ulici. WiFi v součastné době supluje broadband připojení typu ADSL, mnoho lidí se raději složí na kvalitní pevnou linku rozdělenou přes WiFi, než aby platili za nevyrovnanou kvalitu ADSL.

VoIP -

Přenos hlasu internetem zažije další boom. Postará se o to přidělení příchozích telefonních čísel českých VoIP službám Fayn a Wirphone a klesající ceny samostatných VoIP telefonů připojitelných přes ethernet do telefonní sítě. Proč platit vysoké měsíční paušály u Telecomu. VoIP ostatně má nabídnout i UPC pro svoje Chello, to teprve bude legrace.

VoIP v mobilu / Push to Talk -

S chhytrými telefony přichází možnost posílat si hlasové vzkazy pomocí speciálních aplikací v mobilním telefonu. Platba pouze za přenesená data. Nyní jde jen o to, zda se tato komunikace dříve prosadí funkcí Push to talk over cellular pomocí operátorů, nebo nezávisle na nich pomocí nejrůznějších VoIP aplikací jako Visual Communicator.

Moblogy

Nechytila vás vlna weblogů? Ještě nemáte vlastní weblog? Nebojte, ještě máte šanci být “in” - pořiďte si rovnou moblog, vlastní webovou stránku, na kterou přispíváte ze svého mobilního telefonu nejlépe pomocí MMS zpráv. Obsah vytváříte přímo z mobilu a to klidně včetně fotek. U nás zatím jen na bloguje.cz - jenže co kdyby si Bloguje všiml třeba Oskar, nechal si ten web oskarizovat, dodělat wap verzi a vylepil billboardy “Fotíš, Píšeš, Odesíláš, Bloguješ, Čteme…”

P2P komunity -

Zatím se pomocí P2P sítí vyměňovala jen data. Sítě jako Kazaa či Napster změnily distribuci hudby. Jenže nyní se objevují P2P komunity, které na podobné bázi sdílejí i hmotné statky. Myslíte, že je to blbost? Ale kdeže - kupříkladu se tímto systémem sdílejí DVD. Někdo vytvoří software, ostatní si tam zadají svoje DVD a kdokoliv chce, si může nějaké DVD z té nabídky půjčit, nabízitel mu ho pošle poštou za úhradu poštovného. Systémy zatím fungují jen v komunitách, ale s jištěním kreditní kartou či zálohou se pomalu otevírají světu. Vydavatelé CD a DVD jen zuří, protože takové půjčování negeneruje zisk, neporušuje autorská práva a je tedy zcela legální.

SPAM filtry -

Zatím je mnoho z nás nepotřebovalo, ale v červnu 2004 má počet spamů v našich schránkách poprvé přerůst počet normálních emailů. A tak SPAM filtry přicházejí rychle do módy. Poskytovatelé instalují spamassasina, uživatelé různé blokovače spamu. Dobrá rada: vyhlédněte si poštovní schránku, která ochranu před spamem nabízí. Budete ji potřebovat.

Java hry a aplikace -

Stále více telefonů podporuje Javu. Koncem příštího roku bude zhruba třetina mobilů na českém trhu midlety podporovat a to je ta správná chvíle, aby se s nimi něco stalo. Lidé je používají k dohrávání aplikací a především her. Jenže zábava s midlety bude teprve tehdy, když hraní se bude moci účastnit více lidí a budou moci spolu kooperovat a komunikovat.

5GHz pásmo -

ČTÚ vydá generální licenci pro WiFi pracující v 5 GHz pásmu ve standardu 802.11h. Nové volné pásmo bude lék na další rozmach WiFi v české krajině. Také se objeví v polovině roku první výrobky s podporou H standardu a zejména v Praze přijdou rychle k užití, v etéru je tu opravdu plno. V první fázi bude pásmo 5GHz používané především pro směrové spoje a distribuci signálu. Ačkoliv má pro to horší předpoklady (hlavně propagace signálu), pásmo není tak zarušené a výsledek bude lepší. Což mi připomíná, že bych měl napsat druhý díl WiFi knihy věnovaná sítím v 5 GHz pásmu

Mesh sítě -

Mešovými sítěmi se u nás už pár firem zabývá. Snad se také objeví první platformy, na kterých se bude dát stavět. Spolu s postupem WiFi a jeho rozvojem i v pásmu 5 GHz bude možná s mesh zajímavé experimentování. Mesh znamená nenásilnou distribuci signálu a další rozmach broadband připojení. Intel a další tlačí na standardizaci meshování a to by znamenalo jeho další rozšíření. Zatím je ale radost předčasná, mesh je a ještě chvíli bude hlavně pro experimentátory.

Ještě něco?

Dal jsem si za úkol najít desítku zajímavých technologií, které budou v roce 2004 na vzestupu. Jistě jich najdete více, jistě vás něco dalšího zaujalo. Pište do diskusního fóra jakému trendu a jaké technologii předpokládáte pro rok 2004 vzestup…

Práva k duševnímu vlastnictví (IPR) - strašák moderních technologií

1.1.2004

Problematika patentů, ochrany duševního vlastnictví, je velkou finanční i časovou zátěží při tvorbě a prosazování dnes již prakticky všech standardů. O co jde?

Přes vánoce jsem četl tlustou knihu věnovanou duševnímu vlastnictví v telco technologiích. Problematika tzv Intellectual Property Rights (IPR), Práv k duševnímu vlastnictví doléhá prakticky na všechny moderní technologie a je zajímavé, jak málo si to uvědomujeme.

O co jde: k obecně uznávaným standardům drží množství firem patenty a například takový GSM telefon nepostavíte bez několika stovek nakoupených patentů. Patenty se dělí na esenciální (základní) a neesenciální - čili na takové, bez nichž byste GSM telefon nepostavili, například patent na fullrate kódování, TDMA atd a pak na ty, bez nichž by se telefon v zásadě obešel, kupříkladu patenty na různé postupy pro spoření baterie atd.

Patentové poplatky jsou dnes prakticky jedinou odměnou výrobce za jeho vlastní (a hodně drahý) vývoj - proto tu jsou a proto jen tak nevymizí, dokud někdo nevymyslí jinou metodu, jak výrobce za vývoj odměnit. Jen pro představu: vývoj Ericsson Axe ústředny stál 750 milionů dolarů.

Problém standardizátora je v tom, jak sladit konkurenční prostředí s IPR, patentovými nároky firem. Například ETSI to vzalo od podlahy a rozhodlo se, že GSM ani UMTS standardy nebudou zahrnovat technologie firem, které nepřistoupí na určité nediskriminační podmínky. Jednou z nich je možnost přístupu k patentu pro každého a na základě férových cen dle počtu prodaných kusů, další je zákaz vazby nákupu esenciálních patentů na nákup neesenciálních atd atd. Člověku to přijde logické, jenže to není zdaleka všude, například u DVD se platí paušální poplatek bez ohledu, kolik přehrávačů vyrobíte.

Tato ostrost ETSI něco stála a něco přinesla. Především stála obrovská zdržení, než si firmy urovnaly své požadavky na IPR, případně než ETSI našla jiné cesty a kompromisy. Odhaduje se, že standardizace GSM se zdržela o šest let, UMTS o čtyři roky, díky diskusi o IPR - v případě UMTS to byl sledovaný spor Qualcomm vs. Ericsson. Bylo o co bojovat. Ačkoliv se nikde nepublikuje, kolik esenciální patenty stojí, v roce 1998 stály poplatky za patenty prý 50 USD na kusu GSM telefonu, telefon se tehdy vyráběl za nějakých 200 USD.

Přínos boje ETSI je především v tom, že jedna firma nemůže o své vůli blokovat celý standard. To dřív nebylo vůbec zřejmé, prakticky do příchodu GSM neexistoval jediný jednotný mobilní standard, na kterém by se mohlo rovnocenně podílet více firem. Většinou si každý výrobce šudlil svůj systém, který za mastné ceny prodával svému operátorovi, v lepším případě operátor investoval celý vývoj a držel patenty, které nechtěl nikomu jinému pustit. GSM ukázalo průlom a jeho úspěch přiměl například americký ATaT k radikální změně přístupu. Ostatně, prý především díky své IPR politice se GSM prosadilo oproti americkému D-AMPS nebo CDMA jako prakticky celosvětový standard.

Například v případě UMTS se odhadovalo, že poplatky za patenty přesahují deset procent ceny operátorům dodávané technologie. Nokie nakonec vytáhla do boje za to, aby poplatky šly dolů pod pět procent a nebyla to tak marná aktivita, protože Nokia je jeden z nejvýznamnějších držitelů patentů UMTS, má cca 25 procent esenciálních patentů. Nokia argumentovala tím, že tak se UMTS lépe prosadí jako 3G technologie oproti konkurenční cdma2000 a nakonec se poplatky podařilo o něco stáhnout. Zdroj: Nokia Advocates Industry-wide Commitment to 5% Cumulative IPR Royalty For WCDMA.

Mnoho problémů se standardy u moderních technologií se týká právě poplatků za patenty a problematiky IPR. V článku věnovaném DVD standardům to zmiňuje Jiří Hlavenka, takže se můžete podívat, jak to dopadá, když se standardizátor nemůže k problému postavit tvrdě.

Většina velkých firem má to štěstí, že nějaký patent k GSM/3G drží, takže může žádat o křížové vyrovnání. Zlomyslné jazyky ale například o Ericssonu říkají, že by nejlépe udělal, kdyby přestal cokoliv vyrábět a žil jen z příjmů z patentů. TAk špatná myšlenka to není, existuje mnoho malých firmiček, které se snaží provést jakékoliv vylepšení v 3G sítích, v němž by mohli dosáhnout uznání esenciálního patentu, protože by jim to přineslo velmi příjemnou celoživotní prebendu.

Proč se open-source revoluce zastavila před mobily?

4.2.2004

Na máločem se lze v IT shodnout, ale snad každý připustí, že open-source způsobilo v IT výrazné změny, jež by se daly nazvat i revolucí. Můžeme debatovat nad tím, zda jsou změny k lepšímu (svoboda, transparentnost, zrychlení vývoj peníze) nebo k horšímu (hackeři, zpomalení vývoje, ohrožení stability hospodářství), ale to je tak všechno. Jenže proč se u všech čertů zastavil open source před mobily? Neříkejte mi, že kohokoliv s open source komunity dojímají nějaké uzavřené standardy jako GSM, CDMA nebo UMTS a že kohokoliv z programátorů trápí to, že by museli vyvýjet řešení obcházející či nahrazující něčí patenty.

Myslím, že dojetí zavedenými standardy si můžeme škrtnout a v zásadě tu máme dvě další možnosti, proč open source zatím mobily pominul:

nutná hardwarová platforma, která má daleko ke standardu podobnému PC

nutná alokace frekvencí, ideálně bezlicenčních a bez-administrativních, což byl donedávna problém

Oba problémy se řeší. Bezlicenční frekvence v pásmu 2,4 a 5GHz jsou alokované a volně přístupné, jen ty vysílací výkony jsou zde trochu na prd pro účel plošných mobilních aplikací. I hardwarová platforma je na pochodu - založená na WiFi. Například telefon na straně je něco jako bezdrátový telefon, jenže místo DECTu je vybavený WiFi a podporou SIP. Stačí se k ním připojit kdekoliv k WiFi síti a volat přes svého VoIP operátora podporujícího SIP, což jsou dnes prakticky všichni vyjma Skype a Fayn.

Celá ta hračka má samozřejmě svoje omezení - má malý dosah a neprovedete s ní žádný handover na jinou základnovou stanici. Jenže technologie handoveru je až zatraceně prostá a není to nic, co by pár tisíc řádků zdrojáků nevyřešilo. Tak kde to vázne?

Hardwarová platforma by přeci jen měla vypadat nějak jinak - ideálně by mělo jít o softwarově definované rádio, tedy WiFi podpora by v něm neměla být natvrdo, ale celá aplikace pro radiovou vrstvu by se tam nahrávala. Přijde se zítra na něco lepšího než WiFi? Downloadujte si update svého telefonu. Dále by bylo potřeba, aby ta platforma mohla pracovat s vyššími vysílacími výkony, aby uživatelská stanice mohla mít tak alespoň jeden watt a základnová stanice tak alespoň deset wattů. To už znamená požadavek na přidělení jiného frekvenčního pásma a aby se návrháři takové sítě nezezelenali z frekvenčního plánování, obnášelo by to také použití nějakého radiového rozhraní, které nepředpokládá nutost frekvenčního plánování, třeba jako je CDMA (zatížené nechutnými patenty, ale což, v základu je stejně bude umořovat výrobce techniky).

Tím by se zájemcům dostal na stůl “prázdný telefon” - krabička vybavená displejem a tlačítky, do které je třeba nasypat firmware, tedy obdoba PC, na které si instalujete Linux nebo něco podobného. Pak už by bylo na open source komunitě, jak by se takové možnosti chytla, nevěřím ale tomu, že by se jí nepodařilo vyvinout a nakódovat celou mobilní síť s handoverem, s výstupem na telefonní síť a to všechno decentralizovaně na bázi P2P. Jste telekomunikační odborník a vstávají vám vlasy hrůzou na hlavě? Nevěříte tomu, že se taková věc dá udělat bez signalizace v reálném čase a synchronizace času? Věřte tomu, dá. Jen při handoveru vám telefon zapípá do sluchátka, že hovor je přidržen do provedení handoveru, což vzhledem k tomu, že hovoříte zadarmo s kámošem na druhé straně města, tak nějak přežijete…

Open-source mobilní sítě založené na P2P architektuře jen čekají na svoje objevení. Hardware pomalu začíná být připravené, osobní počítače mají dnes podobný výkon, jako gigantické tranzitní ústředny před dvaceti lety. Tyto sítě čekají na svého Linuse, který nakóduje základní aplikaci a s charisma čaroděje ji protlačí do celého světa. Nejprve - a pohříchu - na WiFi, o čtyři roky později do volného pásma, které WRC uvolní, protože tlak příznivců bude příliš velký, než aby se mu dalo odolávat. Přijde hype. To už budou na trhu tři roky čínské výrobky a Siemens zrovna vydal tiskovou zprávu, že hodlá nabídnout ucelenou řadu hardware pro softwarově definované mobily. A to bude právě ta chvíle, kdy bude šéf Hutchinsonu stát na parapetu okna ve svém hongkongském mrakodrapu, ještě se ohlídne na exekutory vynášející nábytek (splácejí se jím UMTS sítě), než…

Ale vážně. P2P mobilní sítě budou zajímavá záležitost a já se těším na to, že se jí dočkám. Do deseti let přijdou a jestli někoho nepotěší, tak to budou mobilní operátoři, stejně jako VoIP netěší pevné telefonní operátory a jako Linux nepotěšil Microsoft…

Telekomunikační hřbitov: Teledesic aneb Internet in the Sky

13.9.2004

Projekt Teledesic byl jedním z nejambicioznějších projektů satelitní sítě. Na rozdíl od jiných satelitních projektů jako je Iridium nebo Thuraya byl ale zaměřen výhradně na data. Pozornosti se mu dostávalo ze dvou důvodů – zaprvé mezi investory patřil legendární Craig McCaw spolu s další legendou Billem Gatesem (oba samozřejmě skrze své investiční společnosti). A za druhé Teledesic od počátku sliboval obrovský počet družic – první plány slibovaly 924 družic.

Teledesic vznikl v roce 1990, tehdy se ještě jmenoval Calling Communications. Na Teledesic se společnost přejmenovává v roce 1994. V letech 1995-7 získává potřebné frekvence a publikuje plán vypustit na LEO (nízkou oběžnou dráhu) do výšky 1370 km celkem 840 družic aktivních plus 84 záložních, které budou nabízet celosvětově vysokorychlostní internet. Směrem k uživateli měla síť nabízet až 64 Mb/s, upload měl dosáhnout hezkých 2 Mb/s. Start sítě byl nakonec po třech odkladech definitivně posunut na rok 2004, ale podle toho, že nikde letáčky Teledesicu nevidno, správně soudíme, že se žádný velký start nekonal. Technické podrobnosti najdete na Mobil.cz

Plány Teledesicu šly nejdříve velmi růžově, když do něj investoval Boeing, Motorola (oba dva především spíše do výhledu objednávek svých služeb) a pak také saudskoarabský princ Alwaleed Bin Talal Bin Abdul Aziz Alsaud, který investoval údajně až 9 miliard. V roce 1998 pohltil Teledesic projekt firmy Motorola Celestri.

Všechno šlo dobře až do roku 1999 – pak už to šlo šejdrem. Společnost přehodnotila svoje výhledy a počet satelitů stáhla na 288 satelitů s tím, že později zahustí na původní předpoklad. Jenže mezi tím postily prakticky všechny satelitní sítě problémy, když se ukázalo, že jejich business plány jsou velmi nadsazené. Rozeběhnuvší se Iridium nedokázalo přitáhnout zákazníky (celosvětově jich po roce nahnalo 10 000) a investoři ostatních satelitních projektů usoudili, že předběhli dobu a začali hromadně couvat. Počet satelitů se zkrouhl na třicítku.

Chvíli to vypadalo, že z problémů Iridia bude moci Teledesic těžit, to když McCaw patřil mezi žhavé zájemce o převzetí Iridia pro Teledesic. Jenže nakonec se v roce 2000 spokojil s pokusem o převzetím konkurence Iridia, satelitní sítě ICO – ta ovšem byla v době, kdy ji McCaw kupoval, spíše ve fázi promisware. A protože krach Teledesicu byl blízko, k samotnému převzetí ICO nakonec nikdy prakticky nedošlo.

Chvíli to vypadalo ještě dobře, Teledesic sice propustil třetinu lidí, ale převzetí ICO se bralo jako dobrý impuls. V únoru 2002 podepsala společnost kontrakt s Alenia Spazio na dva (2) satelity. Celkem jich chtěla na MEO (střední oběžnou dráhu, tedy změna z LEO) vypustit 30 a zahájit provoz. V říjnu roku 2002 Teledesic celý projekt ukončil a veřejně oznámil jeho konec. McCaw to komentoval:

“Our decision to suspend our activities results from an unprecedented confluence of events in the telecommunications industry and financial markets. We do not presently see elements in place that would result in returns to our shareholders that are commensurate with the risk.”

V červnu 2003 Teledesic vrátil americkému regulátorovi FCC svoje licence a jeho kapitola se definitivně uzavřela.

McCaw ovšem po proinvestovaných miliardách dolarů (z části i vlastních) na podobné projekty nezanevřel. Jeho nová společnost v oboru se jmenuje ClearWire a hodlá nabídnout broadband internet v rámci USA na bázi širokopásmového bezdrátového přístupu. Od doby myšlenek celosvětového pokrytí se tento projekt značně uskromnil. Momentálně pokrývá 100 čtverečních mil a nabízí rychlost připojení 1,5 Mb/s…

Poznámky na závěr: Teledesic.com ani nezkoušejte, je tam jen první stránka s nula informací.

Případ Dolphin Telecom – konec civilní PAMR TETRA

5.9.2004

Když se spouští nový projekt, je kolem toho většinou velká presska – spousta lidí od PíáRu rozesilá materiály a dává rozhovory, jak že je to skvělý projekt se světlou budoucností. Asi jste si povšimli, že když se o pár měsíců či let (dle výdrže investora) smetají ze stolu nedojedené zbytky, nebývají novináři v první řadě takové derniéry. Věru, umírajícím projektům už se pozornost nevěnuje. A tak jsem se rozhodl zašátrat po některých známějších a osvěžit nám všem paměť.

Případ první se jmenuje Dolphin Telecom. Nás se prakticky nikdy netýkal – šlo o firmu, která dostala v mnoha západoevropských státech TETRA licence na PAMR, tedy civilní radiovou síť. Dolphin byl pokládán za největší důkaz úspěchu TETRA technologie na poli PAMR, Dolphin rozesílal nadšené tiskové zprávy, jak to bude báječné, až se řidiči kamiónů po celé Evropě dorozumí za jedny peníze se svojí centrálou. Když jsem viděl britský pilot a projekt, slintal jsem blahem. Bylo to nádherné. Mělo to drobnou a obvyklou vadu – finanční. Bylo potřeba investovat do TETRA stanic a jen málokterá firma potřebovala tak rychlé a časté spojení se svými zaměstnanci, aby se jim vyplatilo přejít z o něco méně pohodlných, ale již zainvestovaných mobilů. Dolphin držel licence v Francii, Německu, Británii, Belgii, Španělsku a Portugalsku. Pak tahle akce začala mít problémy – kolem roku 2000 začalo být zřejmé, že Dolphin své ambiciozní plány sám neutáhne, když se pohyboval ve všech svých sítích dohromady na hranici 300 000 klientů.

Abychom byli přesnější, za Dolphinem stál TIW (současný via-majitel Českého Mobilu zde vlastnil 78%) a pár investorů (Chase Manhattan) a dodavatelů (Motorola), kterým se situace v TIW a Dolphinu zdála zralá na zpátečku. V létě 2001 Dolphin prakticky stáhl roletu, když se ukázalo, že nemá jak splácet své závazky a prakticky jakýkoliv vývoj zarazil. Zároveň s tím ale začal jednat s novými investory o nových možnostech.

Dlouho to vypadalo, že po Dolphinu neštěkne ani pes. Pak ale přišla firma Qualcomm s objevnou myšlenkou na znovuvyužití radiového spektra. Dolphin totiž svoji Tetru provozuje v 70cm pásmu, kam Qualcomm právě směřoval se svým CDMA450 (vlastně s touž technologií, jakou používá Eurotel pro Data Expres).

A Dolphin začal bojovat. Regulátorům rozeslal tklivé dopisy, v nichž líčil neuspokojivý vývoj TETRA a že ani TETRA release 2 není schopno naplnit požadavky profesionálních uživatelů. Evropští regulátoři měli podobné indicie již i od vládních provozovatelů TETRA sítí, kteří dosti prskali nad tím, že policejní datové terminály nedisponují zdaleka rychlostmi, jaké nabízí mobilní operátoři v GPRS – Tetra se z počátku pohybovala na rychlostech 9,6 a až později na 28,8 Kb/s. Dolphin tklivě konstatoval, že situaci umí vyřešit a že místo TETRA standardu použije (s laskavým svolením regulátora) CDMA-PAMR, což jak víme, jest ITU standard z rodiny ITM-2000. A tehdy se v dílnách Dolphinu zrodilo ono krásné označení CDMA-PAMR, které bychom mohli přeložit jako “Potřebujeme CDMA naroubovat do naší PAMR licence”.

Tenhle trik vypadá jako velmi zajímavá záležitost, protože Dolphin by se tím za velmi málo peněz dostal k 3G frekvencím a k možnosti rozjet plně 3G síť na trzích, kde jiní operátoři za licence pro 3G frekvence utratili miliardy dolarů (Británie a Německo obzvláště). Pro regulátory to bylo zapeklité, protože v některých státech byla licence pro Dolphin technologicky neutrální (Portugalsko), jinde naopak vázaná na Tetru (Británie). Dolphin s pomocí Qualcommu a mírného přítlaku od americké vlády laboroval s významem zkratky PAMR, jenž prakticky upadl v zapomenutí. Qualcomm promptně dodal aplikaci umožňující něco jako Push to Talk, zatímco Dolphin úlisně pravil, že výstup do mobilní sítě nabízel přeci už na Tetra terminálech a nemůže lidem zakazovat, aby telefonovali, to že nedává smysl.

V Británii se v roce 2002 ukázalo, že přes Oftel a místní operátory (kteří na 3G licencích krvácejí) neprojde. Hlavní zásluhu na tom ale mělo také to, že zdejší licence byla vázaná na Tetru, kterou Dolphinu nikdo nebránil provozovat), jenže k vpuštění CDMA na území impéria a na tak levné frekvence, chyběl dostatek “politické vůle”. Dolphin UK definitivně stáhl roletu v létě 2004, kdy zrušil i provoz své TETRA sítě.

Poněkud jiná byla situace v Portugalsku, kde místní regulátor souhlasil s tím, že licence jakožto technologicky neutrální platí i pro CDMA450. Dolphin následně “restrukturalizoval” svoje aktivity do společnosti Radiomovel (Huawei tvrdí ve své propagaci, že jde o Radiometer), která se stala dceřinkou firmy Inquam, zainvestované z druhé strany Qualcommem. Dolphin byl prakticky firmou Inquam pohlcen v Portugalsku, Británii (zde za 46 mil USD) a Francii…

Technologii pro portugalský Radiometer dodává Huawei, půjdu o plně CDMA2000 EV-DO síť v pásmu 450 MHz (tedy stejně, jako u nás Eurotel Data Expres), ovšem s tím rozdílem, že Radiometer v síti nabídne i hlasové služby, lokalizační službu GPSOne a Push to Talk. A samozřejmě rychlá data.

Horší to bylo jinde. Ve Francii Dolphin zkrachoval koncem roku 2003, když místní regulátor ART shledal převod licence na CDMA technologie nemožným, protože v takovém případě by šlo vlastně o udělení licence pro mobilní síť. Dolphin se odvolal, ale zatím to není nic platno (podrobně zde zdokumentováno v EU fóru.)

V Německu se rovněž dostal do platebních problémů, nicméně ještě nějak funguje. Inquam se stále pokouší v jednotlivých státech situaci zachránit a ještě lobbuje za to, aby jeho CDMA-PAMR mohlo na trh vstoupit. V mnoha případech vzbuzuje možnost CDMA450 sítě značné naděje a emoce, protože přeci jen nový operátor by vstupoval na trh, kde jeho konkurenti musí platit tučná sousta za své 3G licence. Inu, i s mrtvým delfínem je veselo…

A jen tak na okraj – české Tetra licence jsou stále udělené a stále platné a ve stejném frekvenčním pásmu, jako používá Dolphin. Možná by nebylo od věci je oživit podobným tendrem – sebrat TETRA licence jejích majitelům (za nedodržení podmínek, protože houby postavili) a udělit CDMA-PAMR licenci.

PowerPoint presentace Inquamu na téma CDMA-PAMR zde na ERO.dk.

PS: Inquam je také vlastníkem rumunského Zapp Mobile, jediné další evropské (neruské) mobilní CDMA sítě.

PPS: Ano, samozřejmě existují neveřejné TETRA sítě, příkladmo vojenské nebo různé speciální a bezpečnostní.

Mobilní sítě jsou stejné mystérium, jako jiné esoterní víry

6.10.2004

Včera jsem dostal několik připomínek, že poslední spoty věnované UMTS jsou sice megazajímavé, ale také meganesrozumitelné. Baba – taková je již podstata magie, že se kryje slůvky a zaklínadly laikům nesrozumitelným, neboť nějak se vrstva privilegovaná od chátry odděliti musí, říkají klasikové magie v družné diskusi nad korbílkem časně před svítáním…

Abych to upřesnil. V pondělí vyšel v Týdnu můj článek věnovaný bezdrátovým sítím, který jsem v souladu se zadáním napsal pro naprosté laiky a s omezeným rozsahem 10 tisíc znaků, což je dost i málo. Samozřejmě jsem záhy dostal několik ohlasů typu “jak jste tam mohl nenapsat, že karta Fuckin-Tuckin XY nejede 11 Mb/s, ale jen 9,5 Mb/s, protože…” A tak jsem si potřeboval trochu spravit náladu napsáním článku, který bude odborně na úrovni a to pokud možno pochopitelný jen těm pár lidem, kteří jsou dost hluboko.

Psát článek pro laiky je vždy velmi nevděčná věc, protože hodně lidí má dojem, že nelze laikům sdělovat mystéria a že teprve pochopením jazyku mystéria smí laik překročit hranici sakrálního prostoru a stát se účastníkem mystéria. Velmi poutavě to na jiném mystériu přibližuje čaroděj Istred: “…kdyby se prozradilo, že takovou roli může stejně dobře splnit i prasečí krev, která se dá, samozřejmě, získat i mnohem snadněji, začala by s čáry experimentovat kdejaká holota. Ale když ta holota musí získat tu tak fascinující panenskou krev, dračí slzy, jed bílých tarantulí, vývar z usekaných ruček nemluvňat nebo z o půlnoci vykopané mrtvoly, tak si to nejeden rozmyslí.” (Kdo nepoznal: Sapkowského Zaklínač)

Ano, věřím docela tomu, že vztah mezi technickými odborníky a laiky se zcela podobá klasickému vztahu mezi sakrálnem a profánnem, čemuž v obouch případech slouží jazyk mystéria, umělá hranice oddělující privilegované od chátry.

Snadno nazříme, že toto oddělení nemůže být, už z podstaty omezenosti lidské existence, naprosto striktní a nepřekročitelné, že je naopak žádoucí, aby z řad laiků ti nejlepší prošli cestou zasvědcení a stali se nositeli mystéria. Otázkou ovšem je, jak toto zasvěcení má probíhat. Tradiční mystická škola dbá na co nejdramatičtějším průběhu naplněném odříkáním, strázní a pokorou. Středověké školství se v tomto ohledu nechalo plně poučit a veškeré vzdělávání založilo na tomtéž, což nebyla z počátku zcela špatná myšlenka, protože působila krajně selektivně a mezi vzdělancem té doby a průměrným člověkem byl diametrální rozdíl, kýžený to stav mystické tradice.

Byli ovšem lidé, kterým se zazdálo vpravdě kacířsky, že obecně vyšší užitek bude, pokud hladina vzdělání bude vyšší a toho je třeba dosáhnout zjemněním zasvěcovací cesty. “Škola hrou”, pravil Komenský, načež ho katolická lobby vypakovala ze země a ponechala po dnešní časy školu a rákosku v jednotě.

Jsem téhož kacířského názoru – zasvěcení lidem má přicházet ve formě srozumitelné, nikoliv selektivní, protože mobilní a bezdrátové sítě, ačkoliv samy o sobě jsou mystériem, nejsou mystériem výlučným ani tajným. Společnosti neplyne žádný prospěch z toho, že jen přísně uzavřená skupina tomuto mystériu rozumí. Prospěch z toho plyne pouze společnostem – těm firmám, které v mystériu jsou, jsou ve vnitřním kruhu a nechtějí, aby osoby z vnějšku do kruhu vstupovaly dále, než nakolik strážcové kruhu vnitřního povolí.

Výsledkem je nutný střet názorů, protože moje činnost je v podstatě činností podvratnou. Laicizuji mystérium, sděluji jej ve formě pochopitelné a to je ochránci mystéria považováno za hřích, který je třeba ztrestat, nejlépe pak pochybností o tom, zda takový hříšník vůbec je schopen explikovat mystérium, když jej sám není hoden a tedy jej vlastně ani nedosáhl.

Co dodat, kromě poznání, že zákony platná pro mystéria stará tisíciletí, jsou v platnosti i pro mystéria novodobá, pro “technické kulty”. Samozřejmě, že článek o HSDPA by mohl být pochopitelný i laikům, ale musel by být podstatně delší a mne osobně by nedělal takovou radost tím, že do tak krátkého úseku se mi podařilo vměstnat tak obsažné sdělení. Otázka tedy zbývá, co jest lepší: zda delší a pracnější článek, který ocení řádově více lidí, nebo kratší a technicky údernější článek, který ocení jen těch 12 lidí svítících tu do UMTS dostatečně hluboko?

Abych nevypadal jako pitomec, pro jednou jsem napsal ten článek dle vzoru dvě. On to je opravdu mnohem menší problém, než ten článek napsat tak, aby ho pochopil i laik.

PS: A k těm esoterním vírám - i mobilní sítě jsou vírou. Opravdu rozumíte všemu tomu, jak fungují? Nebo jen věříte tomu, co jste se někde dozvěděli jako výklad jejich funkčnosti?

Mobilní TV bude mít v roce 2010 přes 124 milionů uživatelů

3.5.2005

Informa vydala věštbu, podle níž bude mít v roce 2010 mobilní televize přes 124 milionů uživatelů. Informa přitom očekává, že přes 60% uživatelů bude používat nový formát DVB-H, jen menšina uživatelů především v Koreji a Japonsku pak S-DMB nebo T-DBM, dohromady 33 milionů uživatelů s mírnou nadvládou terestrického příjmu T-DBM nad satelitním. Zatímco letos by se mělo prodat 131 tisíc telefonů vybavených pro příjem mobilní TV, v roce 2010 pak bude celkem 83,5 milionů telefonů s podporou mobilní TV. Studie vůbec nepočítá s televizí šířenou v CDMA/WCDMA sítí přes multimedia broadbast, což je zvláštní, ale budiž.

Otázka je, nakolik máme takové předpovědi věřit. Nechtěl bych vypadat jako škarohlíd, ale nějak nevidím velké využití pro takovou funkci. Zatímco streamované video má svou výhodu v tom, že si ho pustíte, když máte chvíli, skouknete si ho, když potřebujete, televize vysílá a vy si můžete maximálně tak vybrat kanál, nikoliv však pořad. Když na nástupišti čekáte na tramvaj nebo u doktora na prohlídku, budete koukat na prostředek seriálu – k čemu to bude? A když přijdete domů, pustite si pravděpodobně velkou TV s pořádnou obrazovkou, kvalitním rozlišením a skvělým zvukem, nebudete koukat na jednopalcový displej.

Tím netvrdím, že bych si neuměl představit situace, kde bych mobilní TV použil. Umím. Ale nějak se mi nezdá, že bych to dělal tak často, aby z toho mohl být živ celý mobilně televizní ekosystém. Bude jistě příjemné na chalupě nebo na výletě nepromeškat defenestraci komunistické vlády, jenže neobsloužil by mne lépe streaming? Nebylo by lepší, kdybych si vybral já, co mne zajímá, protože mobilní televizi budu sledovat většinou v časovém tlaku na to, abych mohl čekat, až konečně přijde pořad, který mne zajímá? Nebude spolu s problémem nízké návštěvnosti stoupat tlak na množství reklamy v mobilní TV nebo na paušální platbu? Budu chtít koukat na TV u které si nejsem jistý, zda pořady jsou přestávky mezi reklamou nebo je tomu opačně? Nebo kolik se bude za takovou TV měsíčně platit, pokud za stažení stupidního loga platíme 50 Kč?

Řekli byste, že jsem zaujatý proti moderním technologiím (já? Haha), ale nějak se mi nezdá, že pokles kvality televize a její vyšší cena by měly být ospravedlněním za možnost sledovat ji kdekoliv. Umím si představit jiný koncept. Veliký LCD panel s vestavěným HSDPA modulem. Zmáčknu tlačítko na ovladači a na displeji si vyberu z nabídky svého operátora ten film, který bych chtěl shlédnout. Film se začne stahovat do paměti displeje a za deset minut, půl hodiny nebo hodinu (to všechno mi displej je schopen propočítat přibližně dopředu), až bude dostatečný kus nebo celý stažený, si film v klidu přehraju. Právě jsem zaplatil 100 Kč za film a mohu si jej přehrávat tak dlouho, jak budu chtít s tím, že operátor mi dovoluje si půjčit jen čtyři filmy najednou a když chci další, musím jeden předešlý smazat. Tohle je podle mne mobilní televize.

Aby mobilní televize fungovala tak, jak predikuje Informa, musel by se dramaticky změnit styl toho, co je v ní vysíláno. mTV by se musela soustředit na krátké pořady s délkou do 30ti minut, musela by měnit požadavky obecenstva. Podaří se jí to? Možná ano, jenže v periodě generací. Nemyslím, že by v pěti letech získala deset procent uživatelů mobilních sítí v ekonomicky silných státech. Vy ano?

Update: nejsem sám, kdo si to myslí, na TheFeature vyšel podobně laděný článek, zřejmě rovněž ponouknutý těmi odhady Informy. Jednu větu za všechny: In the early 90s "interactive TV" was a well-hyped concept.

O krmivosti operátorově a slastných očekávání nejrychlejšího UMTS

20.6.2005

T-Mobile dnes oznámil, že štěstěna se usmála na občany této růží obsypané země a sestoupí na nás v podobě "nejrychlejší komerční UMTS sítě na světě". Abychom byli přesnější - síť podmanivě nazvaná Fast UMTS a dodávaná firmou IP Wireless pojede v nepárovém spektru 3G licence zakoupené za 3,8 mld Kč a ústy tiskové zprávy slibuje průměrnou rychlost 512 Kb/s a maximální sektorovou rychlost 4,75 Mbps.

Než začnou teenageři omdlévat radostí a vyhazovat z ledniček rozjedné plechovky kosteleckých párků, z nichž ještě včera se zavázali vytvořit luxusní broadbandovou přípojku k nejbližšímu wifistickému ápéčku, chtěl bych varovat před přílišným optimismem.

Ponejprv musíme mít na paměti koeficient operátorovy krmivosti. Pravda, u T-Mobile v poslední době klesal - zatímco u GPRS byla udávaná rychlost v tiskových zprávách zhruba 6x vyšší než realita, u EDGE už jsme jen na trojnásobku a protože EDGE není zase tak stará technologie (T-Mobile ji nasadil v listopadu 2004), pohybuje se aktuální koeficient krmivosti T-Mobile někde na čísle 2,5. Z toho můžeme odvodit, že skutečná průměrná rychlost řádně zatížené sítě Fast UMTS bude mírně přes 200 Kb/s. A hned je zřejmo, proč laboratorní testy eurotelecího CDMA hlásané T-Mobilem na tiskové konferenci se pohybují na úrovni 100-150 Kb/s.

Podruhé mějme na paměti, že když se před UMTS dá jakákoliv předpona, automaticky to znamená, že to není UMTS, jen to tak vypadá, aby regulátor neřval. Fast UMTS je časově duplexní UMTS, zkráceně TD-CDMA nebo též UMTS TDD. Drobná, leč podstatná změna, protože normální 3G terminály dnes hojně prodávané žádné TDD UMTS nepodporují a hnedle ani podporovat nebudou, ergo výběr terminálů bude chatrný. Co jsem tak sledoval po konferencích, IP Wireless je umí lépe slibovat, než dodávat a i když se můžeme těšit, že česká zakázka pro něj bude tak atraktivní a že se pochlapí, nevyhnou se těmto malosériovým produktům problémy známé z Eurotel CDMA. Zkrátka, tested on you.

Potřetí, T-Mobile deklaruje důvěryhodnost IP Wireless technologie řadou instalací v mnoha zemích "včetně" Austrálie, Německa, Litvy, Malajsie, Nového Zélandu, Nigérie, Portugalska, Jižní Afriky, Švédska, Velké Británie a USA. Řada z těchto instalací jsou pouze zkušební provozy, například Austrálií je zřejmě myšlena část Sydney zvaná Belmore s jednou instalovanou základnovou stanicí provozovanou místní dvojkou Optusem. Počet zákazníků neuveden, ale můžete si být jisti, že většina pražských WiFi bodů jich bude mít více.

Ve skutečnosti stojí za zmínku dvě sítě. Tou první je novozélandský Woosh, který pokrývá metropolitní oblasti zélandu a v únoru 2005 měl přes 10 000 klientů, které nahromadil od roku 2003. Zajímavé je, že Woosh udává, že získal 40% broadband klientů v lokalitách, kde působí. To je NZ taková broadbandová sahara? Asi ano, Woosh zde nabízí jedinou rychlost a to 256 Kb/s s cenami dle FUP politiky.

Tou druhou sítí jsou německá Airdata slibující výhledově pokrýt třicítku metropolitních oblastí v Německu, dnes pokrývá 3 města (Stuttgart, Berlin a Bensberg) jenže počet jejích zákazníků není znám, odhaduje se na cca 15 000 klientů. Použivá se pásmo 2,6 MHz, tedy nikoliv UMTS pásmo.

Zajímavou sítí je i jihoafrický Sentech, kde situaci příliš neznám a nerad bych, abychom si zrovna v Africe museli brát příklad.

Nadějnou sítí je portugalský Clix, dceřinka místního operátora Optimus, který má hodně na háku místního inkumbmenta s jeho postojem k DSL přeprodeji, neboť je to stejný sympaťák, jako náš Telecom. Zatím ovšem teprve staví a začínají.

Čili síť T-Mobile s předpokládaným konkurenčním počtem zákazníků kolem 20 000 bude největším úspěchem IP Wireless, protože zájem japonského Softbanku o nějakých 13 000 základnových stanic pro pokrytí Japonska nakonec evidentně nevyšel.

Nerad bych navodil dojem, že technologie IP Wireless je šunt. Není, funguje to pěkně, jenže T-Mobile svými tiskovými zprávami vzbuzuje očekávání, která nebude schopen naplnit. Je to rádio, nikoliv kabel. Nemůžeme očekávat sosací ráj, protože toho zatím stále nejsme hodni a bez španělského slovníku jej už asi ani nedosáhneme.

Není náhodou, že se všude ve světě tato technologie porovnává s DSL a opravdu třeba v Německu je nabízena s deklarovanou rychlostí 1024/128 Kb/s. Jenže také s platbou za data nebo za čas online připojení, tedy rozhodně žádný favorit pro sosače a pokud chcete mít fixní cenu bez ohledu na data nebo čas, vyjde vás tahle rychlost na 45 euro, tedy na cca 1450 Kč. A to už není žádná láce ani zaslíbený sosáčský ráj.

Pokud bude T-Mobile chtít udržet rychlost a zároveň solidní cenu, bude muset dříve či později (a spíš dříve, až se do sektoru připojí tak osm-deset lidí) nějak zfupovat, ostříhnout křidélka sosačům, protože z jednoho sektoru na rychlosti necelých 5 Mb/s nemůže rozdávat manu dlouho.

K té nejrychlejší UMTS síti světa: jsem zvědav, jak tohle tvrzení skousnou kolegové v rakouském T-Mobile, kteří právě nasazují HSDPA a kochají se rychlostí, jakou jim létá. Asi budou překvapeni a snad jim to kvůli pravdivosti českého PR nezarazí...

A na závěr k terminálové podpoře TD-CDMA. IP Wireless na termináléch a implementaci spolupracuje s UTStarcom, který UMTS terminál s podporou TD-CDMA sliboval na první kvartál letošního roku. Zatím nemá nic, jen PCMCIA karty a USB terminály vyráběné pod značkou MovingMedia, teprve před pár dny představil na Supercommu vlastní UMTS terminál, ovšem bez podpory TDCDMA. Takže bych se na velikou terminálovou konvergenci příliš netěšil.

Co bude se sítí v pásmu 872 MHz, na kterou T-Mobile koupil nedávno licenci, zatím není známo. Spouštět se prý bude v půlce roku 2006, což není zrovna nadohled. Snad to nezapadne a T-Mobile to nepojme jen jako blokaci pásma před konkurenty. Zdá se, že v soutěži krásy nebyla rychlost spuštění to nejdůležitější

A v posledek - proč chce T-Mobile začínat pokrytím Prahy? Nebylo by zajímavější vzít mapu pokrytí ADSL a službu budovat tam, kde ADSL není?

TD-CDMA je UMTS. Jen není podporováno v terminálech

22.6.2005

Vznikl s tím trochu zmatek. Je ta nová technologie, kterou bude T-Mobile nasazovat (viz článek výše), UMTS nebo ne? Já s oblibou říkám, že pokud se hovoří o 3G, lze prohlásit cokoliv a je to pravda. Taktéž v tomto případě nelze zcela jasně stanovit, co je a co není pravdivé tvrzení. Faktem je, že dle názoru standardizátora patří TD-CDMA od roku 1998 integrálně do rodiny UMTS standardů jako druhá duplexní technologie k FDD, k frekvenčnímu duplexu. Rovněž v technických specifikacích 3GPP, který práci na UMTS standardu převzal, figuruje TD-CDMA jako součást standardu. Z toho můžeme neomylně vyvodit, že TD-CDMA ve skutečnosti je UMTS.

Výrobci mobilních telefonů ale usoudili jinak a podporu TD-CDMA do svých terminálů nezařadili. Důvod byl jednoduchý a prostý, nikdo je do toho netlačil a patlat se s TD-CDMA by zdrželo nástup terminálů pro UMTS o další dva roky. Z toho bychom mohli rovněž spravedlivě usoudit, že tato technologie tedy není součástí UMTS. Co je větší pravda - realita nebo teorie standardu? Na to není jednoznačná odpověď.

Jak je to s duplexy v UMTS?

Rozdíl mezi FDD a TDD vidno z obrázku

Výhody a nevýhody TDD

Výhody i nevýhody jsou zřejmé. Hlavní výhodou je, že pokud spravíme mobilku o tom, že by měla mlčet častěji, můžeme ihned a dynamicky změnit objemy dat tekoucích k mobilce v neprospěch těch tekoucích od mobilky do základnové stanice. Ergo dokonalá možnost asymetrie, protože teoreticky lze vypnout odesílání dat z mobilky úplně po dobu, kdy mobilka nepotřebuje do sítě data odesílat a naopak mobilce lze přiřadit celou kapacitu sítě. Teoreticky.