Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Vasil Roman

Múzák

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Múzák

Múzák

Vasil Roman

UPOZORNĚNÍ:

Osoby a jejich osudové příběhy v této knize jsou výplodem fantazie autora. Jakákoli podobnost se skutečnými jmény, událostmi a prostředím je čistě náhodná.

Český Těšín 2004

Vasil Roman

Téměř po půlroce od podání žádosti pojišťovně o náhradu mi konečně přišla pozvánka na chirurgické vyšetření trvalých následku po úrazu nohy.

Pan primář Hladík si mě pozval do nemocnice v H. na čtvrtou odpoledne v pondělí devatenáctého ledna.

Už ve tři čtvrtě na dvě jsem v Č. T. nastoupil na autobus, poněvadž jsem chtěl ještě těsně před prohlídkou pochodit zamrzlým, zimním městem, přetížit nohu, aby při kontrole byla dostatečně oteklá. To jen pro jistotu. Ono i laik na první pohled rozezná, že není v pořádku, ale jistým taky-lékařům vystavujícím posudky pro pojišťovny se to musí náležitě zveličit. Někteří, bohužel, pokud jim do kapsy nevsunete obálku, ani takové kopyta, jaké jsem mínil přichystat, nevidí.

V H. jsem vystoupil z autobusu hodinu a půl před časem vepsaným do pozvánky. Měl jsem tedy fůru času "dát nohu do vyhovujícího pucu". Procházel jsem se solenými chodníky, co možná nejsvižněji, abych jí dal co proto a občas jsem na postižené noze poskakoval, jako nezbedný klučina, až se po mě kolemjdoucí udiveně ohlíželi. Když mě pak opravdu rozbolela, zamířil jsem k nemocnici (kde taky jinde, že, jestli nás něco bolí?)

Půl hodiny před stanovenou dobou jsem již seděl v čekárně, poklimbával a čekal až přijdu na řadu.

Jen co jsem vstoupil do ordinace, zčistajasna jsem věděl, že dopadnu špatně. Nejspíš jsem toto přesvědčení nabyl pod vlivem sotva slyšitelného, zastřeného hlasu doktora, který přes pokus působit přátelsky, docílil svými jedovatými, dotěrnými dotazy a uhýbavým pohledem pravého opaku, tudíž nedůvěry.

"Chtěl jsi asi říci: budeme bohatí oba, když už jsi moje druhé já."

Ještě se ani autobus nerozjel a on opět promluvil,

1