Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Vasil Roman

Trest boží?

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Trest boží?

Trest boží?

Vasil Roman

UPOZORNĚNÍ:

Osoby a jejich osudové příběhy v této knize jsou výplodem fantazie autora. Jakákoli podobnost se skutečnými jmény, událostmi a prostředím je čistě náhodná.

Vasil Roman

Tehdy, po dni D, kdy se odehrává náš příběh, bylo nad Uličem překrásné sluneční letní ráno. Jasnou blankytně modrou oblohou pomaloučku, polehoučku proplouvalo pár bělavých mráčků, do nichž co chvíli bezohledně vpálila sovětská stíhačka, těžké TU-čko, nebo vrtulník.

Dvaadvacátý den srpna roku 1968 se přírodě nadmíru vydařil, ale lidé ve statě z té nádhery nevnímali ani tolik, coby se za nehet vešlo. Nejinak na tom byli i obyvatelé Uliče, vesnice u hranice z SSSR.

Podobně jako v první den přepadení, to i počas druhého dne hned z rána ve vsi jenom vřelo. Lidé pobíhávali od domu k domu, vyptávali se na vývoj situace. Jedni se z nevolané návštěvy radovali a jásali. Jiní a těch byla drtivá většina hořekovali, nadávali, nevěřícně kroutili hlavami a modlili se. Od brzkého rána pracovali jen ti, co z pole předčasně sklízeli úrodu, aby ji nesklidili Moskali, jak přezdívali Sovětům. Pracovní aktivitu by jim mohl závidět i Tomáš Baťa, neboť, ono když někomu teče do bot, neohlíží se po nějakém ubohém mozolu. Ti, co neměli nic vhodného ke sklizení anebo bídná úroda jim nestala za námahu a měli dostatek peněz, vykupovali z chudě zásobeného obchůdku se smíšeným zbožím všechno možné, potřebné i nepotřebné věci, které by si za normálních okolností nikdy nekoupili (A není se čemu divit, neboť panika je hrozná věc). Kvůli bezhlavým nákupům se vesnici nesl srdceryvný řev mnoha matraci, když jim střádalové vypouštěli střeva. Na běžnou práci v lese, na poli, přísluchající ročnímu období, nebylo ani pomyšlení. Hlavní starostí bylo zabezpečit, co nejvíce čehokoliv, Shromáždit, co se dá, a tak se co nejlépe připravit na další dlouhotrvající válku, ještě ničivější, jako byla předchozí druhá světová.

První den, při přeletu letadel, každou minutou očekávali dopad bomb, zalézali do sklepů a pak opět vylézali. Druhý den k obědu, už jen někteří strašpytlové zalézali do děr, odvážnější vzhlíželi k obloze a vzteky hrozili pěstí. Už je řev motorů tak neděsil, jako den předchozí. Na hluk strojů si brzy zvykli, ale zaboha si nemohli zvyknout na fakt, že bratři Sověti na jejich vlast poslali po zuby ozbrojenou armádu.

***

***

***

***

***

***