Co by rodiče měli vědět o očkování

Marek Petráš

Publikace vychází jako příloha časopisu Informace pro lékařské praxe

Vychází v únoru 2012

Vydavatel: Švejnohová a přátelé, s. r. o., IČO 271 38 933, DIČ CZ27138933

info@infolekar.cz

Adresa redakce: Konstantinova 1481/20, 149 00 Praha 4, www.infolekar.cz

Šéfredaktorka: MUDr. Hana Taxová

Sazba, DTP: Jan Kubeš, www.kubesdesign.cz

Tisk: OMIKRON, spol. s r.o.

Jazykové korektury: Mgr. Vendula Kadlečková

Registrace na Ministerstvu kultury ČR pod číslem E 10883, ISSN: 1214-486X

Předmluva editora

Autor publikace, RNDr. Marek Petráš již mnoho let vede webové stránky www.vakciny.net . Za tu dobu si získal velikou důvěru rodičů. Obracejí se na něj s nejrůznějšími dotazy rodiče, kteří chtějí své děti očkovat a ochránit je proti nejrůznějším nemocem, ale i rodiče, kteří pochybují o významu očkování. Tuto důvěru získal svými hlubokými teoretickými i praktickými znalostmi o očkování a svým chápavým přístupem ke každému rodiči, který chce pro své dítě to nejlepší a hledá informace.

Věříme, že následné informace rodiče uvítají a pomohou jim zorientovat se v problematice očkování.

MUDr. Hana Taxová,

praktický lékař pro děti a dorost

Úvod

Tato příručka by měla každou novou maminku i tatínka informovat o možnostech očkování jejich dítěte. Počet očkování s lety přibývá, a tak je dnes pro rodiče mnohem obtížnější se v nich zorientovat a zvolit ta očkování, která jejich drobečkovi nejlépe prospějí. To navíc komplikují sdělení či výpovědi mnoha protagonistů z populárně naučných mediálních pořadů, leckdy umocněné reklamami s podmanivou muzikou a ponurými záběry. Konfrontací těchto informací s internetovými zdroji, kde se před očkováním naopak varuje, se rodiče stávají naprosto bezradní. Vždyť přeci ti prozřelí na internetu nemohou lhát a očkování podle nich prospěch nikomu nepřináší.

Přesto rodiče intuitivně nevěří ani propagátorům ani odpůrcům. Jen ale neví, jak očkování přijmout, vždyť i oni byli ve svém dětství očkováni a žádná postižení nepozorují. Ale tenkrát těch očkování bylo méně a i bez dnešního rozšířeného očkování rodiče své dětství přežili. Tak proč se stále z médií dozvídají o potřebnosti očkovat proti těmto novým infekcím? Copak se dříve tyto infekce neobjevovaly? Nebo jsou snad dnešní děti náchylnější? Na mnohé z těchto otázek se snaží přinášet odpovědi také server vakciny.net (jehož jsem autorem). Maminky i tátové mi stále pokládají stejné nebo podobné otázky, z jejichž odpovědí byla připravena tato příručka. Ta si neklade za cíl rodiče seznámit se všemi složitými detaily tohoto vědního oboru, ale jednoduchou formou ukázat, jak je možné očkování vnímat, proč a jak se provádí, proč může být za daných podmínek pro konkrétní dítě užitečné a samozřejmě jaké případné reakce lze také očekávat, případně jak se jich vyvarovat. Ostatně tento poslední bod shrnuje úvodní odstavec „Jak se připravit na očkování?“.

Příručka se věnuje výhradně dětskému očkování (do 15 let věku dítěte). Zahrnuje všechna očkování dostupná u nás v lednu 2012. Pro přehlednost jsou očkování rozdělena na pravidelná (čili povinná), dobrovolná (plošná) a doporučená (individuální).

Přál bych si, aby novým rodičům příručka pomohla se v očkování zorientovat a stala se průvodcem volby konkrétního očkování pro jejich dítě.

Autor

Co by rodiče měli udělat před očkováním?

Měli by sledovat:

• zdravotní stav dítěte alespoň po dobu tří dní před očkováním (zvýšená teplota, kašel, vyrážka, rýma, alergie, štípnutí hmyzem, bolesti hlavy a jiné bolesti, průjem, nechutenství, změna chování, únava, nenálada apod.);

• spánek dítěte před dnem očkování.

O čem by rodiče měli informovat svého lékaře?

Měli by uvést:

které léky (i volně prodejné léky či potravinové doplňky) dítě užívá;

• zda dítě mělo reakci na předchozí očkování;

• zda některý z členů rodiny, s nímž dítě bylo poslední 3 týdny v blízkém styku, nebyl nemocen;

• kde bylo dítě poslední 3 týdny (např. škola v přírodě, pobyt na venkově, v zahraničí apod.).

Co by rodiče měli udělat po očkování?

Měli by:

• dítě podrobit šetřícímu režimu po dobu 2 až 7 dní podle druhu očkování (tj. omezení fyzické, ale i psychické námahy, slunění, stresové situace apod.);

• případné reakce v místě vpichu po očkování (otok, zarudnutí, bolest) nechat spontánně odeznít (obvykle bez léčby nebo s případným ledováním postiženého místa);