Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Václav Pravda

Rion- Dobrodružství v Morini 10

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Rion - Dobrodružství v Morini 10.

Václav Pravda

Zveřejněno se souhlasem internetového magazínu Amberzine

http://amber.zine.cz

Po návratu do hradu pokračovala práce na obnově pořádku. Řídil jsem skupinu, která připravovala obranná opatření, prověřovala spolehlivost lidí, zbraní. Občas to byla pěkně ošklivá věc, ale řídili jsme se myšlenkou, že raději několik malých zbytečných a nespravedlivých smrtí, než ohrožení celého království. Přecitlivělostí jsme rozhodně netrpěli. Viděl jsem na vlastní oči v jiných zemích, co zaviní ochrana práv lupičů, podvodníků a vrahů. Nechtěl jsem, když se naskytla tahle možnost, aby někdo podobný Kollerovi mohl přijít a nahradit ho. Raději jsme podezírali každého příchozího, než abychom si do města vpustili nějakou verbež.

Přicházely zprávy z Morlocku. Naši noví špehové se skutečně činili. Král se upokojil a vypadalo to, že budeme mít dost času na to, abychom se lépe připravili na možný útok v budoucnu. Přišla také zpráva o tom, jak naložili čarodějové se svými neúspěšnými spiklenci, našimi šlechtici a měšťany. Nic pěkného k vyprávění.

Země se pomalu uklidňovala a já měl čím dál tím větší podíl na rozhodování. Posílení mého vlivu nesli někteří šlechtici nelibě, ale měl jsem silnou oporu v královně, lordu Aminorovi a dalších několika přátelích. Naštěstí jsem mohl uplatnit jednak své pochopitelné zkušenosti, ale postupně jsem si získal respekt i svými znalostmi jazyků, dějin, přírody a zemí, které jsem rozvíjel na základě vědomostí získaných v klášteře, ve kterém jsem trávil dětství.

Otec si nepřeje, abych měla nějakého nápadníka a tak se se mnou naši mladíci moc nebaví. A kromě toho jsou všichni moc hloupí.

Nejsou hloupí, jen třeba nepoznali takový kus světa jako já.

Uděláš mě nešťastnou, když mě ještě nepolíbíš.

A cos čekal?