Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Tomáš Gajdarus

Oni mají čas

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Oni mají čas

Oni mají čas

Tomáš Gajdarus

Zveřejněno se souhlasem internetového magazínu Amberzine

http://amber.zine.cz

„...je...je večer.“ Vyřčená slova neměla ale na této planetě žádný význam. Šero zůstalo beze změny. Nic nepotvrzovalo onen výrok.

„ ONI ho dostali. Dostali dalšího. Proč ale zase jen jeden? Proč ne všechny naráz, když už nás stejně vyčmuchali?“

„Škoda.“

Na obzoru se začal rýsovat první obrys základny. Její matný lesk způsobil na šedém pozadí jasný barevný kontrast. Oči si přivykly všem těm odstínům šedi a nyní prožívaly mírný šok. Při srovnání se vzdálenou základnou si v duchu přiznali, že jsou vlastně taky šedí. V tomto už splývali s prostředím. Tam před nimi byla naděje.

„Nikdo ?“ Neznělo to až zas tak překvapivě.

Co namítnout? Při přepravě transporty se sice snížil počet cílů, cesta ale probíhala rychleji a pohodlněji. Ztráty se zhruba rovnaly. Co na tom? Tady nebo tam? Zemřít je vlastně ohromně jednoduché.

Za den urazil transport číslo 1 polovinu vzdálenosti k Atlantisu 3. Posádka „večer“ znaveně ulehla.