Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Jiří Hons

Ostré bílé špičáky

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Ostré bílé špičáky

Ostré bílé špičáky

Jiří Hons

Bolest, až dosud doutnající v nitru, náhle vzplála jako oheň pod kovářským měchem. Prsty křečovitě stiskly podbřišek. Ne! Ještě ne! Ta chvíle ještě nesmí přijít! Je příliš brzy...

Převalil se na bok a kolena přitáhl k hrudi, tím se mu trochu ulevilo. No tak, uklidňoval se, bude zase dobře. Nějaký čas ještě vydržím. Nesmím umřít...

Sáhl do pláště, který odložil vedle lůžka a vyňal z něj malý kožený váček, pokreslený titěrnými magickými symboly. Extrakt uklidnění, vysoce účinný prostředek proti bolesti a nespavosti, zakoupený za závratnou částku od ranhojiče z Východní říše. Ve větším množství může způsobit i smrt.

Krátce se zamyslel a pak z hnědavé hroudy, vysypané z váčku na dlaň odlomil malý kousek. Je větší než minule, uvědomil si. Ale minule mu extrakt skoro nepomohl. Bolest se časem stupňuje a přichází stále častěji - extrakt na dlouho nevystačí. Hm. Jenomže já už taky moc dlouho nevydržím. Vložil si extrakt do úst a opatrně ho sežvýkal. Po chvíli přišla úleva, zaplavila celé jeho tělo a on usnul.

( (

Kovářově dceři bylo něco málo přes osmnáct a pyšnila se nejen nádhernou postavou a jiskrou v oku, ale i poměrně slušným věnem. Jenomže věno bylo v tuhle chvíli to poslední, co by Borka zajímalo. Zasvěcoval děvče se zelenýma očima do umění milovat a byl příjemně překvapen, jak chápavě a učenlivě si počíná.

"Jo, kotě, to je ono," zasténal a oddal se dotykům jejích vlhkých rtů. Když ho uspokojila, oplatil jí stejnou mincí a tak to šlo ještě několikrát. Nakonec se oba svalili na lůžko, zpocení a vyčerpaní, rozehřátá těla propletená v jeden celek.

"Jsi skvělej," řekla mu. "Už jsem myslela, že se v našem městě nenajde chlap, který by neměl hrůzu z mého otce... Ale, jak se zdá, zmýlila jsem se. Naštěstí."

Bork se sebevědomě zasmál. "Prosím tě, proč bych se měl bát tvého otce? Já mám pro strach uděláno. Anebo si myslíš, že bych se mohl živit tím, čím se živím, kdybych byl nějaká třasořitka?"

"Ty můj hrdino," kousla ho do ucha a začal mu ho žužlat. Vtom někdo zaklepal na dveře.

"Otec," vyjekla dívka, seskočila z lůžka a schovala se za ním. Bork se pomalu posadil. Položil pravici na jílec svého meče, položeného na židli vedle lůžka, ale pak si to rozmyslel, stáhl ruku zpět a sáhl raději po kalhotách.

"Kdo je?," zavolal ke dveřím. Odpověď se ozvala téměř okamžitě.

"To jsem já, Warp. Hele, nerad tě ruším ve tvé zábavě, ale máme práci. Sice až v Eldruben, ale... Měl bys vyjít ven a poslechnout si mě. Tentokrát to bude opravdu něco."

"Už běžím," skočil Bork spěšně do kalhot. Vzal do ruky košili a obrátil se k děvčeti. Omluvně se usmál. "Promiň, ale..."

"Chápu. Kamarád je ti přednější než já."

"No tak, takhle to přeci není, pochop, já tu práci musím vzít. Kam bychom přišli, kdyby lovci upírů odmítali pomáhat lidem? Za chvíli bychom byli upíři všichni..."

"Spletla jsem se. Jsi stejný jako ostatní. Jenom si užít a pak vypadnout z města. Vsadím se, že se už nikdy nevrátíš!," zaprskala jako kočka, bleskurychle se oblékla a vyrazila ze dveří jako vichřice. Warpa, kudrnatého tmavovlasého mladíka vyzáblých rysů, málem smetla k zemi.

"Je."

"Možná..."

( (

( (

( ( (

( ( (

( ( (

( ( (

( ( (

( ( (

1 1