Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Jiří Sedláček

Ostoraker

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Ostoraker

Ostoraker

Jiří Sedláček

Stará polní cesta se vinula podél opuštěného vesnického hřbitova, mezi rozlehlými lány polí, sahajícími až k obzoru a pak se prudce stáčela okolo starodávných božích muk směrem k lesu. Tráva v příkopě podél cesty mrtvě trčela vzhůru, zešedlá žárem slunce. Po celé léto bylo neobyčejně teplé počasí a půda díky tomu pořádně vyprahla.

Vzduch se tetelil vedrem a já se nedočkavě těšil, až se vykoupu v nedalekém rybníku. Za nejbližším zákrutem jsem na pahorku u cesty spatřil polorozpadlou, sluncem vysušenou zvonici. Skládala se ze dvou kůlů, zaražených do země rovnoběžně vedle sebe, přehrazených silným prknem, přibytým k nim ve výši dospělého člověka. Na něm byl připevněn oprýskalý zvon, ze kterého visel krátký provaz. Zvonice stála mezi dvěma mohutnými šedými kameny, ve stínu rozložitého uschlého dubu, vyrážejícího z pahorku.

Nikde nebylo ani živáčka. Unavený horkem jsem se posadil na jeden z kamenů, který byl příjemně vyhřátý. Za chvíli se mi z vedra začalo černat před očima a víčka se mi zavírala.

"Čekáte tu na někoho?" zeptala se. Její melodický hlas ostře kontrastoval s jejím sešlým zevnějškem.

"Běžte pryč." řekla tiše. "Běžte."

1