Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Josef Mužík

Štěchovický poklad 2

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Štěchovický poklad 2

Štěchovický poklad (2)

Josef Mužík

zpracoval: Jiří Svršek

Zrcadlo internetového měsíčníku Natura (http://natura.baf.cz/),
mail: natura@snisnet.cz

Časopis vychází jednou měsíčně, nové číslo vycházi nejpozději těsně před koncem předchozího měsíce.

Všechny články jsou přehledně uspořádány v knihovně, která čtenářům umožňuje vybrat si články podle svého vlastního zájmu.

3. Alpská národní pevnost

Obavy z Alpské národní pevnosti (Alpenfestung) se objevily již v září 1944, kdy americká zpravodajská služba OSS (předchůdce CIA) uváděla, že nacisté přestěhují všechna klíčová odvětví průmyslu do Bavorska. Ministerstvo obrany Spojených států tuto zprávu vzalo vážně na vědomí 12. února 1945, kdy varovalo, že Hitler bude chtít vyvolat skutečný Soumrak bohů.

Na druhé straně však výzkumné a analytické oddělení OSS pod vedením Billa Langera vypracovalo rozsáhlou zprávu, která velmi skepticky hodnotila existenci Národní pevnosti. Nikdo však této práci nevěnoval potřebnou pozornost. 21. března 1945 vydal štáb 12. armádní skupiny generála Bradleyho zásadní změnu strategické orientace, podle níž význam Berlína poklesl a celkový postup vojsk měl směřovat do pevnosti v jižním Bavorsku.

Iluzi Národní pevnosti významně podporoval ministr propagandy Joseph Goebbels ve svých plamenných prohlášeních rádia Wehrwolf. Objevily se zprávy o podzemních chodbách a dílnách, do nichž se přestěhovaly stroje na výrobu falešných bankovek.

Pravdu Spojenci zjistili až 23. dubna 1945, když nedaleko od Magdeburgu překročili Labe tři Němci a vzdali se 30. pěší divizi. Jedním z mužů byl generálporučík Kurt Dittmar, který vešel ve známost svými oficiálními zprávami z fronty a byl považován za velmi důvěryhodný zdroj. Dittmar při výslechu uvedl, že Národní pevnost je jen romantický sen a mýtus. Dittmar také uvedl, že Hitler zůstal v Berlíně. Spojenci si příliš pozdě uvědomili, že žádná Národní pevnost není a nikdy nebyla. [7]

4. Poslední dny Třetí říše

Eisenhowerovo rozhodnutí vedlo německou armádu k tomu, aby se pustila do naprosto beznadějné bitvy o hlavní město Třetí říše. Pro tento poslední útok Rudá armáda shromáždila v ústí řeky Visly Rokossovského front, Žukovův front a Koněvův front. Koněv a Žukov byli Stalinem pověřeni hlavními úkoly, na jejichž splnění měli asi 3 milióny vojáků, 6500 tanků, 42 000 děl a 8 500 letadel.

Na německé straně proti Rudé armádě stála od severu k jihu Manteuffelova 3. Panzerarmee, Busseho 9. armáda a 4. Panzerarmee, která byla součástí Schörnerovy skupiny armád Mitte. 9. armáda narazila se svými 14 divizemi, 500 tanky a 700 děly na 77 divizí podporovaných 3200 tanky a 17 000 děly Žukovova frontu.

Sovětský plán spočíval v rozdrcení německé obrany na Odře, v obklíčení 9. armády a části 4. Panzerarmee. Poté Rudá armáda měla provést obchvat hlavního města ze severu a jihu. Útok začal 16. dubna 1945. Předcházela mu mohutná dělostřelecká příprava. Na severu se Manteuffelově 3. Panzerarmee podařilo postup sovětských jednotek omezit. Na jihu Koněvova armáda za pomoci útočných člunů překročila Odru, kde prolomila pozice 4. Panzerarmee a rychle postupovala ve směru na západ a severozápad. Němcům zakopaným v prostoru Seelöwe mimo dostřel sovětského dělostřelectva se celé tři dny dařilo odrážet sovětské útoky.

K prolomení obrany došlo až 19. dubna 1945. Pak se situace německých vojsk rychle zhoršovala. Koněvův front překročil Sprévu a postupoval na Juterborg a Zossen, kde sídlilo OKH. Žukovův front dohonil zpoždění a začal s obklíčením Berlína od severu, kde došlo k obklíčení Busseho 9. armády a části 4. Panzerarmee.

20. dubna 1945 byla situace obrany Berlína kritická. Adolf Hitler oslavil své 56. narozeniny. Oslavy se účastnili všichni vrchní velitelé, Jodl, Keitel, Krebs a Dönitz a představitelé režimu Hermann Göring, Martin Bormann, Heinrich Himmler, Joseph Goebbels a Albert Speer. Hitler byl srdečný a klidný. Pilo se šampaňské a Vůdce si dopřál krátkou procházku mimo bunkr. Také se pokusil povzbudit skupinu mladíků, jejichž rodiče zmizeli při spojeneckém leteckém bombardování Drážďan. Bylo to naposledy, kdy se Vůdce objevil na veřejnosti.

Poté se všichni rozešli. Karl Dönitz odjel do nového sídla svého hlavního stanu ve Flensburgu. Wilhelm Keitel a Alfred Jodl odjeli do Neuruppinu asi 60 kilometrů severovýchodně od Berlína, kde sídlilo OKW. Herman Göring odjel do Obersalzbergu. Heinrich Himmler se vrátil do svého hlavního stanu v Zeithenu.

24. dubna 1945 dorazily první Žukovovy jednotky do severního předměstí Berlína. Na jihu se Koněvovy jednotky přiblížily k letišti Tempelhof a překročily Tetowský kanál. 25. dubna 1945 se Hitler dozvěděl o setkání Američanů a Rusů v Torgau, po němž následovaly první střety o výkladu jednotlivých bodů závěrů Jaltské konference.