Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Ondřej Novák

Hexagold - Barva vlasů

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Hexagold - Barva vlasů

Hexagold - Barva vlasů

Ondřej Novák

"Zkušenosti nám ukazují, že modrovlasí jsou největšími nástroji zla. Pověsit je málo, upalují se. Máme zprávy, že reverend nejčastěji podepisuje popravu modrovlasých. Za čarodějnictví."

"Víš jistě, že má takovou moc?"

Slabý kouř se změnil v mlhu. Ve tmě se rozsvítily dvě velké červené lucerny. Hexagold sledoval jak se ze tmy nejprve vynořily nozdry, jenž chrlily obrovská oblaka dýmu, pak drakova hlava. Mohutný ještěr se soukal ze svého doupěte, zdálo se že je mnohem větší, než si Hex připouštěl.

"Jak můžete tohle tvrdit," ohradil se Hexagold, "Cožpak předem znáte její povahu? Jak můžete zavrhnout člověka, podle vzhledu, ze který nemůže? Podle barvy vlasů!"

Hexagold - Barva vlasů

(1997)

V minulém díle (Hexagold - Vládkyně světa): Hexagold přijímá Kate a ručí za její ochranu. Kolem lidí s modrými vlasy kolují podivné pověsti. Jednou z nich vypráví o tom, že Kate bude budoucí vládkyní světa. Hexagold tomu odmítá věřit a všechny útoky na dívčin život úspěšně odráží. Ale nakonec jí ztratí, když ho čarodějnice Černá dáma obelstí a Kate zajme. Snaží se jí přesvědčit, aby zůstala na jejím zámku, jakmile však všechny pokusy selžou, pokusí se jí zabít. Schopnostmi, kterými dívka oplývá, a které neumí tak dobře ovládat se osvobodí. Hexagold, jenž se trochu děsí této síly se rozhodne, že Kate vystuduje hraničářkou školu a naučí se svou sílu ovládnout.

Tmavé, obrovské a husté mraky zakryly město a z nich se spustil hustý liják. Ulicemi velké metropole se proháněl divoký vítr, který ohýbal stromy, hučel v komínech a zběsile rozhoupával vrzavé vývěsní tabule. Sedláci, řemeslníci, obchodníci, čeledíni, ženy či muži, zkrátka každý v tomhle městě se neodvažoval v takovém počasí vycházet na ulici. Tady v horách se už přihodilo leccos za takové bouře. Hory jsou zrádné. V tuhle nepříjemnou dobu by jste na ulicích nepotkali živou duši.
A přesto...
Nízko nad zemí mezi sudy se zablýskl párek zelených očí. Za malou chvíli se na mokré dlažbě ukázal tmavý kocour. Rychle přeběhl ulici a zůstal pod okapem, aby se vyhnul přímému dešti. Otřásl se zimou a neslyšně popošel k obrovským dřevěným vratům. Zpozorněl. Jeho sluch se teď zaměřoval na jiné zvuky než šum větru, či čvachtání deště. Rozhlédl se, aby sebe ujistil, že je vzduch čistý a pak mrštně zmizel v díře mezi stěnou a vraty.
A přesto...
Ulicemi se rozlehl klapot koňských kopyt. Nabíral na hlasitosti. Ze tmy a mlhy se vynořilo dvojspřežní hnědých koní táhnoucí krytý kočár. Na kozlíku se seděl muž v plášti proti dešti a udržoval koně v pomalém klusu. Minul velká dřevěná vrata, pod kterými před tím proběhlo to černé zvíře a bez většího zájmu pokračoval dál. Klapot utichl. Kočí seskočil z kozlíku, aby mohl otevřít dveře kočáru. Po schůdkách sestoupila vysoká, štíhlá žena, kočí jí ukryl před hustým slejvákem deštníkem. U nejbližšího domu se otevřely dveře, paprsky světla vrhly na dlažbu obrys černé siluety. Hluk deště byl na okamžik přehlušen tamní mluvou. Když pak hlasy utichly, kočí vyskočil zpět na kozlík a klapot kopyt se vytratil v dešti...
A přesto...
Z postranní ulice vyběhla tmavá postava, trochu vyšší než byli lidé v tomhle městě. Za ní vyběhla jiná, o hlavu a půl menší. Byla to záhadná dvojice, vzhledem k tomu, že v prostřed velkého lijáku byly obě postavy suché a déšť se jim bez problémů vyhýbal. Ta větší postava nejdříve zaváhala uprostřed malého náměstí, až pak se vydala k velkým dřevěným vratům. Nad nimi se skřípavě pohupovala vývěska, na níž byl těžko čitelný nápis "Kruh" a pod tím, ještě nějaké zbytky po jiném slovním spojení. Větší postava zabouchala na vrata a vyčkávala. Po krátké pomlce se velká vrata otevřela jen natolik, aby muž stojící za nimi mohl vyhlédnout ven a prohlédnout si nově příchozí. Zazněla tichá mluva, a když vrátný skončil, vešla dvojice dovnitř.

"Pověz mi," promluvila modrovlasá, když se posadila do veliké koupací kádě a namočila si vlasy. Nikdy nebyla zvyklá na luxusní šampóny, mýdlo muselo stačit. "Kdo všechno zasedá v radě kruhu?"
Hraničář Hexagold pomohl dívce promnout vlasy, aby se mýdlo dostalo až ke kořenům a pak ji polil horkou vodou z vědra.
"Devatenáct nejstarších hraničářů, chodců nebo druidů. Každý musí za svůj život vykonat mnoho skutků, aby se stal členem. Jsou to lidé, jenž prošli celý náš kontinent křížem krážem."
"Chtěl bys taky zasedat v radě?" zeptala se Kate.
Hexagold se zamyslel. Nikdy netoužil o něčem podobném. Byl spokojen se svým životem, nepotřeboval stoupat po žebříčcích, honit se za dobrodružstvím, vtíravě nabízet druhým pomoc. Kruh mu zajišťoval jistou oblast, část říše, ve které se mohl pohybovat. Proč by usiloval o nějaké mocenské pozice v kruhu?
"Nevím..." odpověděl. Zadíval se dívce do očí. Jak se za tři roky změnila! Když ji našel, bylo jí devět. Sama by nepřežila týden. Tenhle zkažený svět odsoudil modré vlasy za hranici zla. Mít modré vlasy znamenalo být čarodějnicí nebo sluhou samotného ďábla. Mocní ze všech koutů říše, bohatý šlechtici a knížata pořádali hony za lidmi s modrými vlasy. I on se kdysi těchto výprav účastnil. Kateřina Seddingsonová k takovým lidem patřila. Nad dívkou se slitoval a nabídl jí ochranu. Zapřísahal se dokázat všem, že pověry šířící se světem o modrovlasých jsou lži. Tři roky ji zasvěcoval do tajů hraničářské profese, naučil ji číst ve stopách, znát lesní plody, houby, poznat stromy podle šišek, semen a listů. Naučil ji střílet z luku a lovit malou zvěř. Dokázala si i připravit a uvařit. Tři roky, když si představil, že předtím byla pouhým sirotkem. A dnes ji čekalo přijetí do kruhu hraničářů. Rada musí rozhodnout o každém novém členovi.
"Proč musím předstoupit?" zeptala se Kate jakoby četla myšlenky, "Říkals', že hraničářství je svobodné povolání."
"A zůstane nadále. Avšak informace, a ochrana - to je kruh. Být v kruhu znamená být. Kruh mi zajistí všechny prostředky pro tvůj výcvik"
Hexagold si pokusil představit co by se změnilo, kdyby kruh opustil. Kolik je na světě hraničářů? Potřeboval ochranu? A informace? Když se nad tím zamýšlel, zjistil, že by se bez kruhu asi obešel. Ale kruh byla pojistka. Mohl mu pomoci, kdyby se dostal do problémů.
Kate vstala a Hexagold ji osušil ručníkem.
"Tohle si oblékni," nařídil jí a podal jí komínek šatů. Tkaná košile, kožená vestička a kalhoty, pak vysoké boty a nezbytné rukavice. Kate si zvykla, že šaty jsou pro chlapce. V přírodě musela být pohyblivá a mrštná, proto šaty měly přiléhat a v žádném pohybu nevadit. A pak, hraničářky jsou spíš výjimkou, a nikdo se nechtěl zabývat dámskými šaty.
"Nezapomeň si zakrýt vlasy," připomněl jí hraničář. K tomu účelu měla hnědý šátek. Neměl by vzbudit u členů rady podezření, říkal Hexagold, neboť to byl jeden z mnoha doplňků, který se u hraničářů objevoval, zvlášť pak u dívek. Nesměl vyčuhovat ani vlásek.
Chvíle minula a Kate byla oblečená. Skutečně teď připomínala chlapce. Kate se také chovala více chlapecky a její postava byla někdy dost přesvědčivá. Dokud neprojde změnou, která ji učiní ženou.
"Hotová?" zeptal se Hexagold. Dívka přikývla a její hnědá kukadla se hraničáři zahleděla do očí.
"Půjdeme?" hlesla.
Vyšli z pokoje. Tam na konci chodby, ze obrovskými dveřmi měla být veliká místnost a tam zasedali členové rady.
Jakmile se dveře od pokoje zavřely, z pod postele zamrkaly dvě zelené lampičky. Kocourek spokojeně zavrněl. Neotálel však déle. Tento starý dům byl protkán myšími chodbami, každý pokoj byl propojen velkou dírou, kterou se i on snadno protáhl. Hraničáři neměli čas se starat o svůj dům a tím mu usnadnili práci. Jeho úkol musel být dokončen ve velké zasedací síni.