Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Shigor Birdman

Hledání ve stínech

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Hledání ve stínech

Hledání ve stínech

Shigor Birdman

Publikováno s laskavým svolením autora

Zdroj http://www.shigor.mysteria.cz,

Tam také najdete další povídky a romány

Lady Montereya Vissina Bareya vystoupila z kočáru a rozhlédla se po malém nádvoří. Hrad, či spíše hrádek knížete Marka Finuvora z Modrých Hor vypadal přesně podle jejích představ - malý, už značně nahlodaný zubem času, se zažranou špínou mnoha staletí, se kterou davy služebnictva marně bojovaly, aby ji udržely alespoň na přijatelné úrovni, nutné pro sídlo člena Parlamentu. Vissa pokrčila nos, když se jí do nozder dostal závan zápachů vycházející z metalurgických dílen rozsetých kolem hradu. Doly a kovodílny Modrých Hor byly také jediným důvodem, proč tady hrad stál - po objevení na první pohled bohatých ložisek kovů v okolních horách byla oblast záhy přidělena nižšímu šlechtici, který měl z královského výnosu chránit královské horníky před bandity. Slabé zlaté žíly byly brzy vyčerpány, ale v Modrých Horách bylo stále více než dost mědi, železa a některých dalších užitečných kovů, které se vyplatilo těžit a tak hrad stále stál a na jeho chod plynula část výnosů horníků, kovářů a slévačů zaměstnaných přímo knížetem i několika stále přežívajících soukromých společností.

Kníže Mark se údajně snažil najít způsoby, jak výnosy z těžby zvýšit, ale podle úrovně jeho sídla se mu to stále nedařilo, stejně jako se to nepovedlo mnoha knížatům před ním.

Ale na dekorum stále dbal, možná právě proto, že mu mnoho jiného nezbývalo, všimla si Vissa, když přejela pohledem skupinku, která ji jménem knížete přišla uvítat. Vojáci vypadali dobře vyzbrojení a vybavení, podle jizev u některých z nich i docela zkušení, ale byli oblečeni, jak se na čestnou stráž sluší a patří. Muž v jejich čele, zřejmě nějaký výše postavený dvořan, na sobě měl docela drahý háv, bez pochyby dovezený zdaleka. Vissa si odsunula prsty neposlušný pramen mahagonových vlasů a tázavě se na vůdce delegace zadívala. Ten totiž zjevně sledoval spíše její mírně vyzývavý výstřih, než aby věnoval pozornost svému úkolu. Úroveň hradu Finuvor opět poněkud poklesla.

Muž si trochu rozpačitě odkašlal, zhluboka se uklonil a promluvil.

"Lady Montereyo, jménem knížete Marka vás vítám v jeho sídle. Jsem hlavní administrátor knížete Touver z Malernu. Kníže Marek vás už netrpělivě očekává, ale nejprve se musíme postarat o vaše pohodlí. Kdybyste mě laskavě následovala, vaše zavazadla..."

"Mé zavazadla vezme můj sluha Grych, pane Touvere," přerušila ho Vissa jasným hlasem. "Některý jejich obsah je poněkud... nebezpečný a vyžaduje odborné zacházení."

"Jistě, má lady, omlouvám se, neuvědomil jsem si..."

"Nic se nestalo," usmála se na něj Vissa. "Zaveďte mě prosím do mého pokoje, jsem po cestě docela rozlámaná a ráda bych se upravila, než se půjdu přivítat s drahým Markem."

Touver se uklonil. "Prosím, následujte mě, lady."

Grych vylezl z kočáru a zamžoural do slunce. Vissa s mírným uspokojením zaregistrovala poněkud polekaný pohled v očích hlavního administrátora i několika vojáků. Mohutný zarostlý poloskřet si s křupáním protáhl ramena a začal s tichým bručením z kočáru vytahovat její zavazadla.

Vissa přelétla pohledem rozlehlý pokoj v jedné z věží, který jí byl přidělen. Zjevně tady ještě před chvílí řádilo služebnictvo a tahalo sem všelijaké cetky, aby se vzácná návštěva cítila jako doma ve velkém, kulturním městě. Kdyby viděli můj pokoj doma, ušklíbla se v duchu Vissa, asi by se ani nenamáhali.

"Je ubytování uspokojující, má lady?" otázal se Touver.

"Ano, velmi hezké. Budu zřejmě ještě potřebovat další místnost jako pracovnu a studovnu a pokud by to bylo možné, nějakou malou komoru pro mého sluhu někde poblíž."

"Jistě, na to jsme pamatovali, zde tyto dveře vedou do vaší ložnice, tady tyto do místnosti určené jako pracovna. Místnost pro vašeho sluhu je na chodbě, protější dveře. Kníže Mark vám vzkazuje, že vás přijme, jakmile si po cestě odpočinete. Obávám se, že je celý případ poněkud... naléhavý."

Co není. "Vyřiďte prosím mému hostiteli, že se pouze upravím a hned se dostavím." Podívala se na Grycha skládajícího poslední kufr na podlahu a dodala: "Až můj sluha dokončí vybalování, může mu někdo přinést jídlo? Má docela jednoduché stravovací nároky, dává přednost kvantitě před kvalitou, ale jeho tělo vyžaduje pravidelný přísun jídla a zřejmě bude po cestě vyhladovělý."

"Děkuji. Grychu, slyšels?"

"Hrgm?"

"Grrrrrr."

"Co?"