Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Josef Pecinovský

Lidé se mne bojí

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Lidé se mne bojí

Lidé se mne bojí

Josef Pecinovský

Zveřejněno se souhlasem českého magazínu o sci-fi a fantasy Ikarie

http://www.ikarie.cz

Pondělí

Když se Joachim Spank dověděl, že jeden z losů, které si minulý týden zakoupil, vyhrál Velkou cenu, nebyl tím vlastně ani nijak zvlášť překvapen. Popravdě řečeno měl jakousi intuici, že by to tentokrát mohlo dobře dopadnout, a ta ho nezklamala.

Necítil však ani žádné velké nadšení, jen takový nesmělý pocit, v němž dominovalo především uspokojení.

Svou manželku nenáviděl už dlouho, vlastně od toho dne, kdy si uvědomil, že se stala věrnou kopií jeho tchyně. Když téměř jako nezkušený mladík poprvé zavítal do té prokleté rodiny, byl až ochromen tou užvaněnou, nesnášenlivou a samolibou dámou, z jejíhož akčního rádia se dlouho nedokázal vymanit. Když si tehdy porovnal svou Margot s tou stodvacetikilovou saní nesnesitelných mravů a vulgárního půvabu, nechtěl věřit tomu, že tak křehká dívenka by mohla být přímým potomkem tak hlasité a hloupé dámy. Jeho Margot měla všech pět pé, byla milá, příjemná, způsobná, uměla dobře vařit a zdála se být šetrnou. To samozřejmě netušil, že šetrnost se časem změní ve skrblictví, křehkost se v pase zdvojnásobí, milá povaha se bude projevovat pouze ve vztahu k ostatním mužům a umění vařit bude přeneseno na něj.

Když došlo k tomu varujícímu seznámení s nastávající tchyní, které Joachim ke své škodě nebral vážně, byl jeho nastávající tchán už dávno pod drnem a Joachim nesměle tušil, že radši odešel v tichosti z tohoto světa než by sdílel stůl a lože se svou nesnesitelnou chotí. Vyhýbavé odpovědi Margotiných příbuzných stran okolností tchánovy smrti lecčemus nasvědčovaly. Teď, po necelých osmnácti letech, se nacházel v podobné situaci on. Také by nejraději se vším skoncoval a požil jed nebo skočil z mostu, ale před očima mu pořád běžel ten sladký film prvních měsíců manželství, kdy nebyl soustavně týrán tou hádavou osobou a kdy si také mohl dělat to, co sám uznal za vhodné, dokonce i jít do hospody nebo na fotbal. Ale ještě je tu jiná šance. Skok z mostu je až tou poslední variantou řešení.

Každé pondělí sledoval v televizi slosování Velké loterie, každé pondělí mohl vidět jednoho ze šťastlivců,který získal sedmidenní lhůtu k provedení svého záměru, za nějž mu zaplatili ti ostatní, co nevyhráli. Sledoval na televizní obrazovce ty zvláštní tváře a snažil se vyčíst, co ti lidé cítí. Málokdo z výherců projevoval radost, častěji mohl vidět rozpaky, zklamání, nervozitu. Všichni si jistě toužebně přáli vyhrát, všichni znali jistě někoho, koho k smrti nenáviděli, každý z nich měl svého nepřítele, svého soka, každému někdo stál v cestě a přes jeho mrtvolu by se mohl vyšvihnout ke kariéře, dostat se k penězům, k dědictví. Synovci zabíjeli své strýce, podřízení své nadřízené, oklamaní manželé toho, kdo jim nasadil parohy, političtí šílenci své politické odpůrce.

Loterie byla jedinečnou možností v souladu se zákonem někoho zabít. Prakticky legalizovala vraždu. Potřebnou, společensky prospěšnou vraždu. A právě takový šťastný los držel teď Joachim v ruce.

Myšlenka na vraždu napadla Joachima před sedmi měsíci, tehdy, když se dočetl v novinách, že jeden až příliš šťastný výherce zvlášť vybraným způsobem usmrtil svou manželku a dal svému činu náležitou publicitu v tisku. Tehdy si Joachim řekl - když on, tak proč ne také já? Copak si se svou Margot užil málo? Má se rozvést? Copak to je v dnešní době myslitelné? Člověk se rozvodem společensky znemožní... Opustit ji? Další způsob skandálu. Ale vražda? Tou získá nejen svobodu, ale i popularitu, stane se vzorem všem utiskovaným, a možná naplní i smysl zákona,který byl schválen po dlouhých rozpravách. Předcházet zlu... Zlí lidé musí vědět, že je čeká trest nejen z rukou spravedlnosti, ale i ze strany jinak bezmocných obětí jejich nekřesťanských skutků. Jak jen to řekl ten utiskovaný manžel? Byl jsem odsouzen k doživotní péči. Starala se o mne jako o kojence, žádný soud by mě nerozvedl. Svou při jsem vyřešil takhle. Jsem konečně svoboden!

Nu, Joachim bude mít jiné důvody, ale neméně šlechetné. Celý svět brzy pochopí, proč udělá to, co udělá.

Zákonodárce pochopitelně opominul v důvodové zprávě uvést, že právě tato loterie bude vydatným zdrojem příjmů do státního rozpočtu, což se ostatně brzy projevilo. Loterie vynášela bezmála víc než daň z obratu. Stát na ní vydělá mnohem víc než ztratí smrtí jednoho svého člena. Ostatně člena bezvýznamného, protože člena nenáviděného...

Ona není doma. Je někde u svých přítelkyň a roztomile tlachá. Jestlipak se teď dívá na televizi? Jestlipak ví, že los s tím jediným číslem má právě její manžel?

"To musíš chlastat tu břečku přímo z flašky?"

Pokýval hlavou.