Tato kniha je Vám k dispozici zdarma. Mimo jiné z tohoto důvodu neprošla korekturami a redakčními úpravami nakladatele, stejně tak výsledná elektronická podoba knihy nebyla detailně kontrolována. To znamená, že kniha může obsahovat gramatické, stylistické a jiné chyby. Omlouváme se za ně.

A abychom nezapomněli: to, že je kniha zdarma neznamená, že k ní nemá práva konkrétní autor. Než ji případně zveřejníte na svém webu, tak si to prosím ověřte.

Dr. František Bednář

Toleranční patent, jeho vznik a význam

www.palmknihy.cz

© Palmknihy s.r.o. 2000-2013

Toleranční patent, jeho vznik a význam

Toleranční patent, jeho vznik a význam

Dr. František Bednář

Zveřejněno s laskavým souhlasem České čítanky www.citanka.cz

(in: Bednář, Hrejsa: Toleranční patent, jeho vznik a vývoj, Praha 1931, Knihovna Svazu národního osvobození).

Dne 13. října 1781 došlo v zemích rakouských k události, jež vzrušila hladinu myšlenkového světa střední Evropy přes to, že se týkala jen nepatrného zlomku obyvatelstva zemí českých a rakouských. Císař Josef II. vydal Toleranční patent, jímž bylo umožněno tajným evangelíkům, aby se hlásili ke svému náboženskému přesvědčení a tvořili samostatnou církev, rozdělenou na dvě větve, evangelickou církev augsburského a helvetského vyznání.

Na prvém místě patent se týkal církve a náboženství. Ale od staletí právní poměry náboženské znamenaly nesmírně důležitou složku národního, politického a kulturního života vůbec. České dějiny pak jsou vyryty ve znamení boje o svobodu náboženskou. Od dob husitských do Bílé hory se individualita českého člověka vybíjela a uplatňovala právé v náboženském úsilí, jež mělo velice jasný ráz a důsledek mravní, kulturní, sociální i politický. V zemích českých se jako málokde jinde ukázal individualism protestantismu: měli jsme staroutrakvisty a novoutrakvisty, kteří se hlásili k husitství, ale dali působiti na sebe vlivům světové ref ormace luterské a kalvínské, vedle nich stála domácí Jednota bratrská, jež se probila od uzavření se před veřejným životem až k snaze o jeho proniknutí zásadami evangelia, a byli zde i stoupenci směrů v Evropě pronásledovaných, psanci z ciziny, novokřtěnci, ano i unitáři. V jistém směru tato svoboda náboženská jevila se nesnází. Těžko bylo se dorozuměti a shodnouti na jednotné linii. Těžko se zrodila česká konfese, veliké dílo sjednocení rozdrobených evangelíků podobojí (utrakvistů), luteránů, reformovaných a Jednoty bratrské, jež vedla k veliké listině svobod, majestátu Rudolfovu. Ale v podstatě byl zde před Bílou horou živý ruch, vzájemné zápolení na poli kulturním - vzpomeňme jen na bohatou českou literaturu z této doby! - a sociálním. Svobodný český člověk byl zasazen jako samostatná jednotka do velikého zápolení duchovního, které tehdy charakterisovalo celou Evropu.

Bílá hora zničila tento život. Centralism církevní a náboženský byl zaplacen nesmírnými obětmi na statcích hmotných a duchovních. Národ byl zadržen ve svém svérázném vývoji. Na tuto skutečnost a neštěstí Bílé hory proto ukazují Palacký a Masaryk ve svém pojetí českých dějin.