Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Dagmar Kožinová

Tajemství empatické komunikace

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 10 313. publikaci

Redakce a korektury Kateřina Kružíková
Grafická úprava Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 208
Vydání 1., 2025

Vytiskla D.R.J. TISKÁRNA RESL, s.r.o., Náchod

© Grada Publishing, a.s., 2025
Cover Illustration © Antonín Plicka, 2025

ISBN 978-80-271-8306-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-8305-0 (pdf)
ISBN 978-80-271-5450-0 (print)

Úvod

Komunikace je základním stavebním kamenem lidských vztahů, ale i našich životů. Je jedním z nejdůležitějších nástrojů, které máme k dispozici pro vyjadřování myšlenek, pocitů, potřeb a nápadů. Díky komunikaci se nám ve vztazích daří, dosahujeme osobních i pracovních úspěchů. Anebo také naopak.

Většina z nás nežije v izolaci. Komunikujeme denně. Máme partnery, děti, sousedy, kolegy v práci, potřebujeme hovořit s prodavačkou, úřednicí, domluvit se na volném čase, ale i na mnoha jiných záležitostech. Někdy to krásně plyne a jindy je pro nás obtížné porozumět jeden druhému. Můžeme mít dokonce pocit, že mluvíme jiným jazykem, i když tomu tak ve skutečnosti není.

Komunikace dokáže pohladit, ale i zranit. Některé rozhovory nás mění a pamatujeme si je do konce života. A to jak v tom dobrém, tak i špatném. Jsou lidé, kteří nás motivovali či podporovali, a jiní, u kterých tomu bylo naopak. Mnohé věty, ač pronesené v minulosti, mají nad námi stále moc. Takovou sílu má komunikace.

Dobrá komunikace vylepší náš den, přinese nám pohodu a je základem spokojených vztahů. Zatímco když se s někým nepohodneme, nejde to jen tak pustit z hlavy a zapomenout. Cítíme frustraci, možná vztek. Komunikace ovlivňuje naši náladu a celkovou kvalitu života.

Prostřednictvím této knihy bych vás ráda pozvala na cestu do hlubin lidské duše a odhalila tajemství komunikace, jež dokáže léčit, inspirovat i spojovat. Empatická komunikace není jen technikou, kterou se lze naučit, je i způsobem bytí, který proměňuje naše vztahy, kariéry a celkovou kvalitu života. Mnohé věci, které zde budou zmíněny, znáte a používáte. Některé si možná oprášíte a připomenete.

Tato kniha navazuje na principy Nenásilné komunikace od Marshalla B. Rosenberga (2022). Ten ve své knize zmiňuje, že empatická komunikace pomáhá přeformulovat způsob, jakým se vyjadřujeme a nasloucháme druhým. Místo navyklých, automatických reakcí se naučíme komunikovat vědoměji, s ohledem na to, co cítíme a chceme.

Člověk vnímá druhé empaticky, s respektem a je veden k upřímnému a jasnému vyjadřování. Při každé interakci naslouchá svým hlubším potřebám, ale i potřebám druhé strany. Tento druh komunikace nás navíc učí pečlivě pozorovat a umět specifikovat chování a podmínky, které se nás dotýkají. Komunikace se tak mění v nástroj, který nás osobnostně rozvíjí. Krok za krokem se stáváme lepší verzí sebe samých.

Tato kniha nedokáže obsáhnout všechny aspekty komunikace. Jde totiž o velmi komplexní a mnohovrstevný proces, který zahrnuje různé formy a metody. Navíc každý z nás se svou jedinečností a stylem staví ke komunikaci po svém. Empatická komunikace rovněž není pro každého, i když bych si to ve skrytu duše přála. Ne každý však chce druhou stranu pochopit a porozumět jí. V některých případech jde spíš o prosazení svého za každou cenu, tedy o přesný opak toho, o čem je tato kniha.

Někdo zastává názor, že komunikace je hlavně o slovech. Ta jsou samozřejmě mocným nástrojem, nejsou však jediným prostředkem dorozumívání. Gesta, tón hlasu, výraz obličeje, a dokonce i ticho – to vše hraje roli v tom, jak si skutečně porozumíme. Empatická komunikace zahrnuje nejen to, co říkáme, ale především to, jak to říkáme, jak se cítíme, jak jsme schopni naslouchat druhým a skutečně je vnímat.

Zejména v dnešním světě, kde je komunikace často povrchní a uspěchaná, je empatická komunikace vzácným a cenným darem. Tento dar můžeme rozvíjet a kultivovat a skrze něj pečovat o to nejcennější, co ve svých životech máme – o naše nejbližší a o naše vztahy.

Na následujících stránkách prozkoumáme různé aspekty empatické komunikace. V úvodní kapitole se vědomě rozhodneme pro změnu. Ale už jen tím, že držíte v rukách tuto knihu, tomu dáváte zelenou. Najít smysluplné důvody a znát své proč může naši motivaci ke zlepšení komunikace ještě posílit. Stejně jako to, když si zvědomíme své zlozvyky a pochopíme, jaké překážky brání vzájemnému porozumění.

Ve druhé kapitole si řekneme víc o naslouchání a budeme přemýšlet nad tím, jakou roli hraje naše mysl, kognitivní zkreslení a srdce, které můžeme zapojit do empatického naslouchání.

Na empatii při naslouchání volně naváže kapitola o emocích v komunikaci. Emoční inteligence a její rozvoj nám může v dorozumívání skutečně prospět. Stejně jako přijetí toho, že každý z nás je jedinečná bytost, nikdo tedy není lepší než druhý. Jinak přemýšlíme, rozdílně reagujeme v různých situacích. V této části můžeme prozkoumat základní osobnostní typy, ale i komunikační styly. Pomůže nám to lépe pochopit jeden druhého.

Ve čtvrté kapitole se naučíme, jak vyjadřovat své myšlenky a pocity s ohleduplností, respektem a úctou. Díky tomu se dokážeme s lidmi spojit na hlubší úrovni. Namísto toho, abychom měli očekávání od druhých, se naučíme vyjadřovat své potřeby formou návrhů. Taková schopnost komunikace je skutečným darem, který dáváme sobě, druhému a našemu vztahu.

Poslední, nejdelší část knihy je věnovaná zvládání obtížných situací. Naučíme se předcházet emočním únosům, které jsou často příčinou nedorozumění. Zaměříme se na rozpoznání náročných situací a efektivní zvládání vypjatých konverzací. Připravte se také na kurz sebeovládání a krocení šimpanze. Ukážeme si, jak dát prostor sobě i druhému k vydechnutí a jak aktivovat léčivé porozumění. V závěru této části si řekneme, se kterými lidmi může komunikace drhnout a být skutečně problematická.

Než se v závěrečné části rozloučíme, zvědomíme si kouzelná slůvka, která jsou tolik prospěšná pro náš život.

Věřím, že vám tato kniha pomůže objevit sílu empatické komunikace a že se stane průvodcem na cestě k lepším vztahům a bohatšímu, naplněnějšímu životu. Odhalme společně tajemství, které se skrývá v naslouchání srdcem a mluvení duší.

Tímto úvodem vás chci pozvat do světa, kde komunikace má sílu léčit a spojovat. Přeji vám inspirativní čtení a radost z objevování nových způsobů, jak se spojit s těmi, na kterých vám skutečně záleží.

S úctou Dáša

1.Komunikace jako klíčová dovednost

Komunikace není pouze výměna slov mezi lidmi. Již vúvodu jsem upozornila, jak významná může být. Provází nás od narození až do posledního vydechnutí. Vněkterých momentech nás podpoří, povzbudí, inspiruje, motivuje ajindy je tomu úplně naopak. Někdy se po rozhovoru můžeme cítit vyčerpaní, prožívat emoční peklo, můžeme dokonce ztratit chuť do osobního rozvoje nebo ido života. Komunikace je opravdu mocná aroli vní hraje mnoho aspektů.

Někdy jsou slova jako meč. Jednou vám udělají rýhu vhlavě ajindy ve vašem srdci. Některá se vás dotknou, vezmou vám křídla.

Kdysi jsem se nadchla pro biodanzu (tanec, který vtahuje do života). Začala jsem jezdit na výcvik do Rakouska. Chtěla jsem se stát učitelkou tohoto léčivého tance. Má nejlepší kamarádka mi tehdy řekla, že si mě jako učitelku nedokáže představit aže to není moje cesta. Na nějaké rovině mě to asi ovlivnilo. Možná to skutečně moje cesta nebyla, možná ale být mohla. Vkaždém případě jsem ztratila chuť se vtomto směru dál rozvíjet. Koneckonců si ještě dnes tuto její větu pamatuji.

Jiná kamarádka mi zase řekla, že si budu těžce hledat partnera, že neexistuje muž, který by ustál můj hektický životní styl, aže mám možná zůstat sama. Itato slova jsem si často vhlavě přemílala, zejména ve chvílích, kdy se mi ve vztazích nedařilo.

Podobné věty jsou pro nás jako zaklínadla. Takto vznikají emoční vzorce, které nás později vživotě ovlivňují. Jestliže navíc některé slýcháte často, nakonec jim skutečně uvěříte azačnete podle nich žít. Říká se tomu sebenaplňující proroctví. Naplníte, co bylo řečeno.

Navíc rýhy vsrdci, které vznikají, mohou být někdy skutečně hluboké avelmi těžko se zacelují. Není lehké se přes ně přenést, zejména pokud nám daná slova řekl někdo, kdo pro nás byl nebo je důležitý, nebo pokud se týkají něčeho pro nás naprosto zásadního. Pokud vám partner řekne, že jste špatná matka, amateřství je pro vás klíčovou hodnotou, tento výrok se vám bude neustále vracet na mysl. Dalším příkladem může být, pokud muži řeknete, že je špatný milenec avšichni ostatní byli lepší.

Jestliže někomu při komunikaci otevřete své srdce, pozvete ho do svých temných zákoutí, prozradíte, co běžně nesdílíte, aon tuto informaci použije proti vám, můžete ztratit důvěru azavřít se. Vytvoříte si zeď, za kterou další lidi budete pouštět jen stěží. Může trvat dlouhou dobu, než tuto hradbu dokážete zbourat.

Komunikaci ovlivňují nejen pronášená slova, tón hlasu, celková situace astav, ve kterém se zrovna nacházíme, ale inaše minulé zkušenosti aprožitky. Ato ať už na straně toho, kdo slova pronáší, tak itoho, kdo je přijímá. Roli hraje ito, vjakém vztahu jsou lidé, kteří spolu konverzaci vedou.

Když se vás kamarád zeptá, zda jste vpořádku, avy súsměvem odpovíte, že ano, že se máte skvěle, bude to uvěřitelné. Pokud se však utoho rozpláčete, může to znamenat, že zase tak úplně vpohodě nejste. Jestliže je to někdo, ským jste se dlouho neviděli, může se domnívat, že se vám nebo někomu blízkému něco stalo. Pokud to bude přítel, se kterým jste se včera pohádali, tento konflikt bude brán vpotaz apláč sním může být spojován. Samozřejmě emoce to vyvolá ina druhé straně, nejen uplačícího.

Během komunikace dokážeme některé věci ovlivnit, adíky tomu nás nemusí takovým způsobem zraňovat. Nejde jen ovolbu slov. Můžeme zamezit tomu, aby snámi druhá strana prožívala peklo. Některé věci však zůstávají mimo naši kontrolu anic snimi nezmůžeme. Neovlivníme úplně všechno – například minulost našich komunikačních partnerů. Částečně ale můžeme ovlivnit jejich emoční prožívání. Ito je potřeba si uvědomit. Občas vkaždém znás tiká bomba. Aněkdy je ivěcí náhody, kdo ji odjistí.

Není to tak dlouho, co mi při konzultaci jedna paní učitelka říkala, že se rozkřičela ve třídě na studenty. Byli drzí, měli připomínky aona to už nezvládla. Ve skutečnost ale nešlo oojedinělou epizodu. Vše se postupně navršovalo atito studenti jen odjistili už dávno tikající bombu.

Dnešní době se říká doba informační nebo také komunikační. Svět je propojen více než kdy jindy. Schopnost správně komunikovat je extrémně důležitá. Je to most mezi námi aostatními, nástroj pro vyjádření myšlenek, pocitů, potřeb aprostředek, který nám pomáhá řešit problémy abudovat vztahy. Bez této dovednosti bychom nedokázali navázat nové vztahy, neprohlubovali ty současné, nedosahovali úspěchů vpráci.

Představte si, že se vám líbí nějaká žena, ale nevíte, jak ji oslovit. Nebo máte brilantní nápad, který by mohl změnit svět, ale nedokážete ho správně vyjádřit. Vpráci se dostanete do konfliktní situace, ale nemáte žádný nástroj, jak se vzájemně domluvit analézt řešení. Sdětmi se cyklíte vzákazech apříkazech, máte pocit, že vás nerespektují, anedaří se vám najít společnou řeč. Správná komunikace může být skutečně klíčovou dovedností, která vám usnadní nejen osobní, ale iprofesní život. Umožní vám zlepšit vztahy adosahovat cílů.

Důležité je si uvědomit, že nelze nekomunikovat. Ikdyž mlčíme avyhýbáme se konfliktu, komunikujeme. Naše pasivita tak může být odpovědí pro druhou stranu.

Bohužel nám mnohdy nestačí komunikovat tak, jak jsme se naučili vdětství. Vmnohých rodinách se totiž předávají nefunkční komunikační vzorce. Opomíjené je naslouchání, schopnost vnímat druhou stranu, emoční prožívání, poznání vlastního komunikačního stylu, přizpůsobení se vrámci komunikace azvládání konfliktu.

Chceme-li se domluvit, nestačí jen sdělení říct. Musíme si iuvědomit proč. Ato nejen proč komunikujeme aco je naším skutečným cílem, ale zejména proč vlastně chceme rozvíjet komunikační dovednosti. Vyčleňte si prostor pro následující část. Aby kniha byla užitečná, je nezbytné ji nepřeskočit. Najděte své proč pro změnu.

Smysluplné důvody pro změnu

Možná vás ktéto knížce přivedla touha po změně, po osobnostním rozvoji. Možná cítíte, že se chcete zlepšit vkomunikaci, prohloubit díky tomu vztahy, lépe pochopit svou partnerku, partnera či děti, usmířit se srodiči nebo být úspěšnější vpředávání svých myšlenek či prodeji produktů. Nebo jste nad tím možná vůbec nepřemýšleli akniha si jen přitáhla vaši pozornost. Vkaždém případě věřím, že jste udělali dobře. Než se pustíte do dalšího čtení arozvoje této dovednosti, zkuste se zamyslet nad svým proč. Proč chcete zlepšit svou komunikaci? Jaký je skutečný důvod?

Možná vás nejprve napadají racionální důvody jako například: potřebuji lépe zvládat konflikty, dokázat se prosadit na poradě apodobně. Zkuste si stou otázkou chvíli pohrát. Přemýšlejte nad ní, nad sebou. Jak se vám vkomunikaci daří? Jste vní úspěšní? Pak rozšiřte svůj pohled. Jak se vám daří vživotě pracovním, ale iosobním? Vidíte mezi těmito dvěma úvahami nějakou souvislost?

Možná máte nezdravé komunikační vzorce, aproto jste už řadu let bez partnera či partnerky. Jeden klient mi nedávno říkal, že je vnovém vztahu nešťastný, protože partnerka žárlí, je nespokojená ačasto sním přestává komunikovat. Mnohdy na dvě hodiny, někdy icelý den. Pokud si to daná žena neuvědomí, otohoto skvělého muže přijde. Přitom by stačilo probrat, co ji trápí, správně sdílet své potřeby.

Nebo ve vaší komunikaci převažuje negativita. Mluvíte ovšem špatném, hledáte kontroverzní témata, všechny kritizujete, hodnotíte. Když svámi někdo je, necítí se dobře abezpečně. Jakékoli téma může být rozbuškou avy se necháte unést. Tento komunikační styl může způsobit, že se vám někteří lidé budou vyhýbat – avy se pak můžete cítit osaměle.

Třeba patříte klidem, kteří rádi ačasto mluví. Když se nad tím zamyslíte, většinou mluvíte jen vy. Vkomunikaci si připadáte úspěšní. Je tomu tak skutečně? Měla jsem jednoho kamaráda, který stále vyprávěl jen osobě. Obvykle se nezeptal, jak se mám já. Nebo spíš jen položil klasickou otázku „How are you?“ („Jak se máš?“ Byl to cizinec.) apak pokračoval ve svém monologu. Když jsem mu po nějakém čase řekla, že naše komunikace je jednostranná amluví jen on, řekl, že jsem uzavřená anechci osobě nic sdílet. Překvapilo mě to. Naše přátelství postupně umíralo. Nebyl vněm pro mě prostor. Často totiž své nezdravé komunikační vzorce nevidíme, ale lépe je vidí druzí. Co nám tedy říkají?

Přiznám se ke svým. Ve svém dlouholetém vztahu jsem používala slovíčka „nikdy“, „vždycky“, „pořád“. Můj partner ztoho byl vytočený. Vté době jsem vůbec nechápala, proč mu to tak vadí. Dnes se na to dívám úplně jinak. Tato slova jsou zjednodušující amohou se druhého dotknout. Pokud řeknete svému partnerovi „nikdy mi nepomůžeš“, „navšechno jsem sama“, určitě tím domácí pohodu nevylepšíte. Většinou to ani není pravda. Můj partner mi například pomáhal anebyla jsem na všechno sama.

Také jsem zažila, že mi partner lhal. Občas něco zamlčel, jindy upravil. Byl to jeho naučený vzorec, který nakonec vedl krozpadu našeho vztahu.

Než budete pokračovat další podkapitolou, dopřejte si toto zamyšlení aodpovězte si, proč se chcete zlepšit vkomunikaci. Ideální je, když při následném čtení budete mít vtéto otázce jasno anajdete motivaci zevnitř. Jsem přesvědčená otom, že se všichni můžeme změnit, naučit se jiným komunikačním vzorcům ajednáním – pokud budeme vědět, proč to děláme ajak moc je to pro nás důležité.

Zlepšení komunikačních dovedností je klíčovým krokem ve vašem životě. Proto není nutné spěchat, ale spíš ktomu přistoupit zodpovědně. Jaké je vaše proč? Jakmile ho objevíte, projděte si důvody, které vás možná vedou ke změně:

1.Zlepšení mezilidských vztahů – kvalitní komunikace je základem zdravých vztahů. Umíme-li jasně aefektivně vyjadřovat své myšlenky anaslouchat druhým, budujeme důvěru aporozumění. Naše vztahy jsou stabilnější adruhé osoby se snámi cítí vyslyšeny apochopeny.

2.Úspěch vkariéře – schopnost komunikace je klíčem kúspěchu. Díky ní dokážeme efektivněji spolupracovat, zvládáme konflikty anapjaté situace, inspirujeme lidi. Vhodnou prezentací svých myšlenek aprojektů zvyšujeme šanci na povýšení nebo profesionální růst.

3.Osobnostní rozvoj – díky vhodné komunikaci svých potřeb apocitů posilujeme své sebevědomí asebedůvěru. Naučíme-li se empaticky hovořit, budeme schopni lépe sdílet své potřeby ataké respektovat druhou stranu. Zároveň můžeme touto komunikací nastavit hranice, což povede květší spokojenosti.

4.Snížení konfliktu – správnou komunikací předcházíme nedorozuměním akonfliktům. Když si lidé „rozumí“, méně se hádají. Dokážeme vyjádřit svůj pohled na věc amůžeme předejít vyostření situace adosáhnout dohody ivobtížných situacích.

5.Lepší týmová spolupráce – otevřená komunikace je základem pro každý tým. Týmy, kde lidé mohou sdílet své myšlenky adostávají vhodnou zpětnou vazbu, jsou nejen produktivnější, dosahují společných cílů, ale jsou iinovativnější. Lidé nové nápady sdílí sradostí. Ato stejné platí ivprostředí našich rodin.

6.Zvýšená empatie aporozumění – schopnost naslouchat avcítit se do pocitů aperspektivy druhých lidí vede khlubšímu asilnějšímu propojení slidmi kolem nás. Lidé budou mít pocit, že jim skutečně rozumíme, což posiluje vztahy acelkově zlepšuje sociální interakce.

7.Osobní spokojenost aštěstí – kvalitní komunikace přispívá kcelkové spokojenosti aštěstí. Jsme-li jí schopni, cítíme se naplnění aspokojení. Život může být díky tomu více vsouladu snašimi hodnotami apotřebami.

Jak tedy začít spřípadnou změnou? Je důležité si uvědomit své aktuální návyky, mít prostor pro sebereflexi aidentifikovat oblasti, které potřebují zlepšení a na kterých by bylo vhodné pracovat.

Vtéto knize najdete mnohá doporučení, jak na to. Důležitá je ovšem samotná zkušenost. Každý den máme příležitosti naše dovednosti vyzkoušet vpraxi. Škola komunikace prakticky nikdy nekončí. Po celý život se můžeme učit. Komunikace je skutečným uměním.

Věřte, že ijá se učím. Každý den přemýšlím nad svými komunikačními dovednostmi. Mám mnoho příležitostí, ato nejen při práci, ale ivosobním životě. Ikdyž je někdy tato reflexe nemilosrdná apoukazuje na mou potřebu změny, na temná místa, stávám se díky ní lepší. Není to obrutálním sebemrskačství. Spíš ochvilce zastavení auvědomění si, že některé věty či slova mohly být proneseny jinak.

Jestliže se vám nedaří identifikovat svá slabá místa, požádejte osoby ve vašem okolí ozpětnou vazbu. Buďte připraveni, abyste to ustáli. Naslouchejte pečlivě, udělejte si vlastní poznámky apak je porovnejte se svým zamyšlením. Jestliže se rozhodnete pro zlepšení, za nějaký čas můžete požádat ozpětnou vazbu.

Nečekejte, že něco vyzkoušíte jednou ahned se to zlepší. Přece jen jste si vytvářeli své komunikační vzorce mnohdy idesítky let. Aby došlo ke změně avy jste proces vydrželi, je dobré si připomínat svá proč. Rozvoj komunikačních dovedností někdy může být náročný, ale pokud máte jasno vtom, proč to děláte, může to být motivační. Otevřete se nejen lepším vztahům, ale ispokojenějšímu životu. Aoto nám často jde.

Zamyšlení: Jaké jsou mé komunikační dovednosti?

Jak si nyní vedete vkomunikaci? Zkuste ohodnotit své komunikační dovednosti na škále od 1do 10 (1 – nejhorší, nejde mi to; 10 – nejlepší, nemám nic ke zlepšení). Jak sami sebe zhodnotíte?

Zamyšlení: Identifikace oblastí

Ve kterých oblastech se vám daří ave kterých naopak ne? Jste úspěšní vkomunikaci vpráci? Doma je to horší? Nebo zvládáte komunikaci srodinou, ale těžce stchyní, bratrem nebo někým jiným? Co je za tím? Proč tomu tak je?

Zamyšlení: Jaké je mé proč?

Prozkoumejte, jaké jsou vaše skutečné důvody pro případnou změnu arozvoj komunikačních dovedností. Oco vám při komunikaci jde? Jakýje váš cíl při komunikaci? Jaký by mohl být?

Seznamme se vdalší části skomunikačním modelem auvědomme si, že zodpovědnost za správnou komunikaci máme všichni anemůžeme jen tak jednoduše říct, že „za to může ten druhý“.

Základní principy komunikace

Vúvodu této podkapitoly chci zdůraznit jednu klíčovou věc. Jestliže komunikujeme nějakou myšlenku, informaci, musíme si ověřit, zda je přijímač na druhé straně zapnutý. Jednoduše si představte, že se dva lidé spojují skrze vysílačku. Než začnou mluvit, ověří si, zda ten druhý slyší. Zahájíte volání ařeknete: „Tady Alfa, slyšíte mě? Přepínám.“ Pak čekáte na odpověď. Než ji obdržíte, nerozvíjíte žádné téma, nemluvíte. Druhá strana se obvykle ozve: „Stanice Beta. Slyším vás dobře. Přepínám.“

Jestliže odpověď neobdržíte, obvykle se ptáte znovu. Použití jasných astručných frází vúvodu může celou komunikaci odstartovat ahlavně usnadnit.

Vběžném životě to často funguje jinak. Začneme mluvit ke svým dětem či partnerovi avůbec netušíme, vjakém vnitřním světě jsou. Manžel má zapnutou televizi, děti sedí smobilem vruce avůbec nevnímají, co se jim snažíte říct. To stejné se děje vpracovním prostředí. Máme poradu, ale polovina lidí se porady účastní jen fyzicky. Výsledkem je, že informaci neobdrží. Mnohdy to má vliv na plnění úkolů, dodržování termínů azpůsobuje to řadu nepříjemností.

Komunikace je dynamický proces, při kterém se role komunikátora apříjemce neustále mění. Základní komunikační model zahrnuje několik klíčových prvků afází. Pojďme si je představit:

1.Komunikátorem je osoba, která iniciuje komunikaci apředává zprávu. Své myšlenky formuluje do slov aza pomoci neverbální komunikace je předává dál. Můžete si představit klasickou situaci zpracovního prostředí, kdy po schůzi vedení chce Anna komunikovat se svým kolegou Petrem.

2.Zpráva je informace, kterou chce komunikátor předat. Vnašem případě Anna sdílí sPetrem: „Dnešní jednání bylo opravdu náročné.“ Toto sdělení vystihuje myšlenky apocity Anny ohledně firemního setkání.

3.Kanál je cesta, kterou se rozhodne tuto informaci Petrovi předat. Může zvolit komunikaci tváří vtvář, ale iskrze jiné kanály, jako například e-mail, telefon, chat. Anna vtomto případě sdělila Petrovi informaci ústně.

4.Příjemce, vnašem případě Petr, je osoba, která přijímá danou zprávu. Dekóduje ji, interpretuje asnaží se ji pochopit. Petr slyší nejen slova, která Anna pronáší, ale vnímá iintonaci aúnavu vhlase, vidí posmutnělou tvář Anny.

5.Zpříjemce se pomocí zpětné vazby stává komunikátor. Petr říká Anně: „To mě mrzí. Chceš si otom promluvit?“ ZAnny se stává příjemce, který vnímá reakci Petra akomunikace může dál pokračovat.

Vprůběhu komunikace se tento cyklus stále otáčí, role komunikátora apříjemce se mohou neustále střídat. Díky tomu je komunikace živá ainteraktivní.

Vcelém cyklu je velmi důležitá zpětná vazba. Pokud by Petr na Annu nereagoval, měla by Anna pocit, že ho její sdělení nezajímá, nezáleží mu na ní. Přestala by sním komunikovat. Možná by se inaštvala, došlo by knedorozumění. Měla by pocit, že je Petr arogantní, egocentrický apodobně. Bez zpětné vazby by byla komunikace jednostranná.

Nedávno vedoucí obchodu vjedné společnosti sdílel zajímavou komunikační situaci. Má jednoho obchodního partnera zdceřiné společnosti. Tento partner často jezdí na odborné konference, má přístup kzajímavým informacím. Zmiňovaný vedoucí obchodu by rád získal zprávy onovinkách zoboru alespoň zprostředkovaně. Když se tohoto partnera zeptá na cokoli zkonference achce komunikaci iniciovat, dojde krychlému ukončení, druhá strana ho odbude tím, že se otom mohou pobavit někdy jindy. Velmi rychle se však začne dotazovat na záležitosti, které jsou důležité pro ni.

Jak si myslíte, že se vedoucí obchodu cítí? Ano, má pocit, že vztah není vrovnováze. Jedna strana nemá zájem, nenaslouchá, jen bere anic nedává. Bude-li tento komunikační model uplatňovaný dlouhodobě, vedoucí obchodu se přestane ptát asám bude na informace, které dává druhé straně, opatrný. Nakonec to může vést až knarušení spolupráce.

Vúvodu komunikace je tedy nutné si ověřit, zda protějšek naslouchá, azároveň komunikaci udržovat díky vzájemné zpětné vazbě. Zodpovědnost tak nese nejen ten, kdo hovoří, ale iten, kdo naslouchá. Pokud mu něco není jasné, je ina něm, aby si skrze dotazy informaci ověřil. Problém však spočívá vtom, že často máme pocit, že vše chápeme. Teprve později můžeme zjistit, že jsme druhou osobu nesprávně pochopili.

Tady se dostáváme ke klíčovým tématům vrámci komunikace, kterými jsou motivace, záměr ataké smysl celého sdělení. Vzákladním schématu interpersonální komunikace vknize Psychologie komunikace (2023, s.50) autoři připomínají, že do komunikace lidé vstupují surčitým záměrem, motivací. Vrámci toho formulují sdělení, které pro ně má nějaký smysl, kódují ho, komunikují jej komunikačním kanálem.

Na druhé straně příjemce dekóduje, co bylo řečeno, jaký to má pro něj smysl, rovněž odhaduje záměr mluvčího anakonec ito, jaké na něho má sdělení dopad. Pak se to celé může otočit azpříjemce se stává mluvčí. Přidávají tak do uvedeného modelu záměr acelkově ikontext. Přibližme si trochu víc jednotlivé části tohoto schématu.

Motivace knašemu sdělení je různá, stejně jako záměr. Sjiným záměrem imotivací se vás zeptá na stav vašich financí finanční poradce při schůzce aněkdo blízký zrodiny. To stejné platí vpřípadě, že se vás někdo zeptá na názor na ekologii. Na první schůzce tím může sledovat možné společné zájmy, pokud se vás ale někdo ptá uvchodu do obchodu vrámci ankety, zřejmě vás bude chtít přesvědčit ke změně nebo podpoře nějaké organizace. Dalším příkladem je motivace ke komplimentu. Když vám doma někdo blízký řekne, že vám to sluší, má to úplně jiný význam, než když vás podobně pochválí prodavačka vobchodě se šaty, které máte na sobě azvažujete jejich koupi.

Záměr amotivaci mluvčího je nutné vztáhnout ksituaci. Čeho chce docílit, když vám dané sdělení říká? Pro dosažení svého záměru mluvčí volí vhodná slova sohledem na situaci, ale ipříjemce. Sdělení tak bývá často zakódováno – ať už vědomě, či podvědomě, protože bývá doprovázeno irůznými neverbálními projevy, jako jsou gesta, mimika, intonace ajiné. Mnohé při komunikaci nedokážeme skrýt, ikdyž se snažíme. To všechno dohromady vytvoří koktejl, který příjemce vypije. Abuď mu zachutná, nebo ne.

Samotný komunikační akt může probíhat různými kanály od rozhovoru tváří vtvář přes telefonické sdělení až po online komunikaci e-mailem či chatem. Samozřejmě ikomunikační kanál hraje významnou roli. Často dochází ke zkreslování informací, zejména kvůli tendenci psát vše co nejstručněji. Atak někdy dobře míněná věta může druhé straně vyznít úplně jinak, než mluvčí zamýšlel. Překážek vporozumění je celá řada. Vnásledující části se zaměříme zejména na ty, které vyplývají zkomunikace tváří vtvář.

Výzvy apřekážky vporozumění

Někdy se nám vkomunikaci prostě nedaří. Každý znás má jiné komunikační dovednosti, narážíme na různé překážky, které tento proces komplikují. Některé ztěchto překážek pramení znašich zlozvyků při naslouchání. Naslouchání je stejně důležité jako mluvení, apokud nasloucháme špatně, komunikace selhává. Seznámením se stěmito zlozvyky můžeme udělat první krok kjejich nápravě.

Zlozvyky při naslouchání

Některé znejběžnějších zlozvyků při naslouchání jsou:

•Nedostatečná nebo úplně chybějící zpětná vazba – naslouchání není pasivní činností, ale vyžaduje aktivní zapojení. Když neposkytujeme zpětnou vazbu nebo nedáváme druhé straně najevo, že jí věnujeme pozornost, mluvčí může mít pocit, že ho neposloucháme, nevnímáme, že nám na jeho sdělení nezáleží. Jednoduchá gesta jako přikývnutí, úsměv nebo krátké verbální reakce typu „rozumím“ nebo „pokračuj“ mohou komunikaci výrazně podpořit.

Při psaní jedné zmých předchozích knih Rozchod jako nový začátek jsem si skrze rozchodové téma uvědomila, že komunikace je skutečně základním pilířem každého vztahu, apokud nefunguje, vztahy se rozpadají. Hlavním problémem často bývá to, že má jedna strana pocit, že ji ta druhá vůbec nevnímá.

•Nedostatek empatie – bez ní můžeme snadno přehlédnout nebo nepochopit emocionální podtext toho, co nám druhý říká. Naslouchání sempatií znamená nejen slyšet řečené, ale také vnímat arespektovat pocity apotřeby mluvčího. Bez této schopnosti se komunikace může stát povrchní aneuspokojivou. Tomuto tématu se budeme věnovat vnásledující části.

•Přerušování askákání do řeči – jeden znejčastějších zlozvyků, ukterého se občas přistihnu ijá. Zejména když mám pocit, že druhé straně trvá dlouho, než zformuluje své myšlenky. Důležité je si uvědomit, že když někomu skáčeme do řeči, dáváme tím najevo, že si nevážíme jeho slov nebo že máme potřebu se sami vyjádřit, aniž bychom ho plně vyslechli. Tento zvyk nejen narušuje tok komunikace, ale může také vést kpocitům frustrace anepochopení.

•„Čtení myšlenek“ – zlozvyk, který vychází zpředpokladu, že víme, co si druhá osoba myslí nebo cítí, aniž by nám to sama řekla. Takovéto čtení myšlenek vede kdomněnkám, které mohou být chybné azpůsobovat nedorozumění. Místo toho, abychom předpokládali, je lepší se přímo zeptat avše si vyjasnit.

•Neverbální odmítání – mnohdy na nevědomé úrovni. Zahrnuje gesta, mimiku, držení těla atón hlasu. Neverbální odmítání, jako jsou překřížené ruce, odvrácení pohledu, neklidné pohyby nebo nesouhlasný tón hlasu, může signalizovat nezájem, nesouhlas, nebo dokonce nepřátelství. Tyto signály mohou narušit komunikaci stejně jako slovní odmítnutí.

•Nedostatečný oční kontakt – jestliže se na našeho komunikačního partnera přestaneme dívat, nedokážeme udržet oční kontakt, vypovídá to mnohé onašem vztahu. Může to znamenat nezájem, ale rovněž nedostatečnou důvěru či možné lhaní.

•Obranné postoje – zapínají se automaticky. Jestliže slyšíme ve slovech druhé osoby útok nebo si bereme některá sdělení příliš osobně, můžou se automaticky zapnout tyto obranné mechanismy, které ztíží naslouchání.

Zlozvyky při mluvení

Nejběžnější zlozvyky na straně mluvčího jsou:

Odstranění komunikačních nešvarů

Cvičení: Identifikace mých zlozvyků

Vztah klidem

Jak tedy může náš vztah klidem ovlivnit schopnost komunikovat adomluvit se?