JIŘÍ FIDLER

ENCYKLOPEDIE

ČESKOSLOVENSKÝCH

LEGIÍ

Copyright © Jiří Fidler, 2025

Photos © VÚA Praha, ČSOL, archiv autora, 2025

Maps © Jaroslav Synek, 2025

All rights reserved

ISBN 978-80-284-0973-9

MÍSTO ÚVODU

Před šesti lety, v roce 2019, vydalo nakladatelství Universum moji knihu Dějiny československých legií v datech. Považoval jsem ji v té době za určitou finalizaci vlastního zájmu o tuto problematiku, k jejímuž poznání jsem snad v minulosti přispěl několika publikacemi. Součástí této knihy byla také kapitola (Legie a historiografie), která se zamýšlela nad zpracováním celé problematiky, a to zvláště v posledním čtvrtstoletí, kdy již snad neexistují ideologické a politické překážky vůči standardnímu vědeckému bádání. Tato kapitola nastínila málo utěšený stav našeho poznání legionářské problematiky a vyjádřila naději, že se situace snad změní. Naivně jsem se domníval, že by k tomu moje datová příručka mohla drobným způsobem přispět. Uplynulo pět let a moje původní poněkud pesimistické hodnocení situace české historiografie se ve srovnání se současnou realitou ukázalo jako nemístný optimismus. Bez ohledu na existenci čtyř vědeckých (či „vědeckých“) ústavů, bez ohledu na existenci více než desítky kateder historie či dějepisu, se naše poznání legionářského prvku nijak neposunulo. Odborných knih na toto téma bylo vydáno tak málo, že je téměř lze spočítat na prstech jedné ruky. Místo toho se však objevují státní instituce, které si kladou za cíl finančně a ideově řídit českou historiografii, aby se soustředila na „správná“ témata. Ve stejné době dochází k závažným změnám ve školní výuce, z níž představování důležitých témat národních dějin, včetně legionářského období, pomalu mizí.

Tyto nepříliš radostné perspektivy mne nakonec vedly k závěru vrátit se k problematice studia čs. legií, přičemž důležitým prvkem v rozhodování se stal nadstandardní čtenářský zájem o předchozí knihu. A tento čtenářský zájem se stal pro nakladatelství určujícím prvkem, aby s objednáním a vydáním další knihy na dané téma souhlasilo. U mne jde navíc o návrat k první publikaci o československých legiích, na níž jsem se podílel před více než třemi desítkami let. V roce 1993 vydal tehdejší Historický ústav Armády České republiky útlou publikaci Slovník prvního československého odboje 1914–18, jejíž redakční příprava mi byla svěřena. Vzhledem k tomu, že většina autorů se zabývala hlavně domácí protirakouskou a protiuherskou rezistencí, dostal jsem od vedoucího autorského kolektivu možnost doplnit již uzavřený text o hesla, týkající se hlavních legionářských jednotek a jejich velitelů. Několik desítek těchto hesel dalo základní představu o organizační struktuře legionářského vojska a jeho velitelském sboru. Během dalších let jsem se při práci na jiných tématech s problémem chybějící encyklopedické příručky na téma legií vícekrát potýkal. Představa, že si některý z kolegů či nějaké historické pracoviště vezmou tento úkol za svůj, se však ukázala jako lichá. Nakonec jsem tedy využil sesbíraný archivní materiál, doplnil jej o nový archivní výzkum a předkládám široké čtenářské obci druhé vlastní kompendium na téma čs. legií, nyní zpracované jako encyklopedie.

Kniha obsahuje více než tisícovku hesel, zaměřených do tří oblastí – na organizační jednotky legií od úrovně samostatné setniny výše, na dislokační místa legionářských jednotek a na velitele, politické, štábní a další řídící pracovníky od úrovně samostatného vojskového oddílu výše. V poslední skupině zachycuje také zahraniční vojenské představitele, francouzské, italské a ruské, kteří se na výstavbě, velení a řízení legionářských jednotek podíleli. Zvláště u italských důstojníků a generálů jsou jejich biografie velmi torzovité, neboť pro soukromého badatele není únosné financovat si sám zahraniční archivní výzkum, takže zahrnují pouze údaje dostupné pomocí internetu.

Hesla legionářských jednotek a institucí zahrnují základní informace o jejich vzniku a zániku, o místě působení, o podřízenosti, vnitřní struktuře a velitelském sboru. Pomocí vyznačeného odkazu lze přejít na příslušná hesla nadřízených či podřízených složek, na hesla míst a často i na velitelské biografie. Zvláštní částí jednotek jsou legionářské lodní transporty, z nichž lze pomocí odkazu přejít k heslům konkrétních lodí, jež se o přepravu příslušného transportu postaraly.

Místní hesla mají v úvodu přesnou lokalizaci, a to jak původní z první čtvrtiny 20. století, tak současnou. Dále jsou u nich uvedeny všechny legionářské jednotky, které v daném místě působily, přičemž je v případě tehdejšího Ruska rozlišeno, zda šlo o působení během 1. světové války, či ruské občanské války. U valné většiny uvedených jednotek lze pomocí odkazu přejít k heslu konkrétní jednotky.

Biografická hesla jsou tvořena podle jednotné šablony, přičemž v úvodu se nachází životopisná data a dosažená vojenská hodnost. Následují údaje o všeobecném i vojenském vzdělání, o předchozích válečných zkušenostech a době příchodu dotyčného do legionářských řad. Zastávané funkce v legionářských jednotkách jsou uváděny dosti podrobně a s časovým vymezením na měsíc a rok. Závěrem je uvedeno případné další působení v československé branné moci a nejvyšší dosažená vojenská hodnost. Kvůli úspoře místa jsou v textu ostatních hesel akademické tituly vynechány a vojenské hodnosti uvedeny obecně platnými zkratkami.

Vzhledem ke značnému rozsahu textu bylo nakonec nutno vynechat konkrétní odkazy na archivní fond a případnou literaturu u jednotlivých hesel jednotek a osobností, vše potřebné se však nachází v dosti obsáhlém přehledu informačních zdrojů na konci knihy. Odkazy na jiná hesla encyklopedie jsou v textu jednotlivých hesel označeny šipkou →.

Značná část hesel je doprovázena fotografiemi, přičemž u nich jsem mohl čerpat jak z rozsáhlých fondů Vojenského ústředního archivu, tak Československé obce legionářské. Jsem oběma institucím i jejich pracovníkům velmi zavázán za jejich dlouhodobou podporu tomuto projektu. S výjimkou fotografií osob je u popisků fotografií přímo uveden jejich zdroj, který také dokumentuje rozsah této podpory.

Historie československých legií je velmi rozmanitá a obsáhlá. Bohužel, dlouhá minulá období, kdy se ocitala na indexu, znemožnila získat rozsáhlá přímá svědectví legionářů a zpracovat je podle standardů historické heuristiky. Nyní tak musíme vystačit pouze s archivními dokumenty a písemnými záznamy vzpomínek, i tak však máme k dispozici takové množství informací, jejichž zpracování není v silách několika málo jednotlivců. Při psaní přehledových publikací, ať datových, či encyklopedických, je třeba hledat optimální míru, aby na jedné straně nedošlo k přesycení dílčími informacemi, na druhé straně aby nedošlo k omezení témat na již mnohokrát v minulosti představené události. Kniha, která se nyní k široké čtenářské obci dostává, není určena k jednorázovému studiu. Jde spíše o příručku, k níž by se zájemci o problematiku mohli vracet. Pokud přitom zájemci poskytne aspoň dílčí informaci, bude autorův záměr naplněn.

PhDr. Jiří Fidler, Ph.D.

Kladno, jaro 2025

Encyklopedie

A

AČINSK

Město v Ruském císařství, součást jenisejské gubernie, nyní součást krasnojarského kraje Ruské federace. Během občanské války zde bylo umístěno velitelství → Druhé čs. střelecké divize [III] (listopad 1919 – prosinec 1919), → Intendantstvo 2. čs. divize [II] (listopad 1919 – prosinec 1919), → Úřad zdravotnické služby 2. čs. divize [II] (listopad 1919 až prosinec 1919), → Vojenský soud 2. čs. divize (listopad 1919 – prosinec 1919), → Šestý čs. střelecký pluk [II] (listopad 1919 – prosinec 1919), → Jedenáctý čs. střelecký pluk [II] (květen 1919 – červen 1919, červen 1919 – listopad 1919), → Druhá čs. zvěrolékařská nemocnice (listopad 1919 – prosinec 1919) a další jednotky.

ADAM JOSEF, JUDr.

(1882–1958), kapitán

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské branné moci, důstojník pěchoty a justiční služby čs. legií. Absolvent C. k. českého gymnasia v Českém Brodě, Školy jednoročních dobrovolníků v Litoměřicích a právnické fakulty C. k. české university Karlo-Ferdinandovy v Praze. Měl válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od května 1918, zastával funkce velitele roty střeleckého pluku a prokurátora → Vojenského soudu čs. sboru (od července 1918). Na čs. území dorazil v prosinci 1918, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti generála justiční služby.

ADAM KAREL

(1892–?), nadporučík

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské branné moci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent Ústavu ku vzdělání učitelů v Brně, Školy jednoročních dobrovolníků v Brně a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Měl válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od srpna 1917, zastával funkce zástupce velitele a velitele roty střeleckého pluku, velitele roty náhradního pluku, velitele roty pochodového praporu a velitele → Prvního čs. pracovního praporu [II] (březen 1919 až květen 1920). Na čs. území dorazil v srpnu 1920, do čs. branné moci nevstoupil a vrátil se ke svému civilnímu povolání.

ADEN

Přístavní město v britské Adenské provincii a součást kolonie Britská Indie, nyní administrativní středisko adenské provincie Jemenské republiky. Přístav se stal místem zastávky → Šestého čs. lodního transportu do vlasti (24. až 26. srpen 1919), → Devátého čs. lodního transportu do vlasti (12. až 14. listopad 1919), → Sedmnáctého čs. lodního transportu do vlasti

(22. a 23. březen 1920) a → Osmnáctého čs. lodního transportu do vlasti (3. a 4. duben 1920).

AEOLUS

Německá a později americká námořní dopravní loď.Stavba probíhala v německých loděnicích F. Schichau Seebeckwerft v Gdaňsku a loď byla spuštěna na vodu v prosinci 1899. Jejím majitelem se stala německá přepravní společnost Norddeutscher Lloyd se sídlem v Brémách, která loď zařadila do služby pod jménem Grosser Kurfürst. Loď zabezpečovala námořní přepravu mezi Brémami a různými severoamerickými přístavy, v okamžiku vypuknutí světové války se loď nacházela v New Yorku. Zde byla nejprve internována, v srpnu 1917 pak zabavena jako válečná kořist, přičemž ji pod jménem Aeolus převzalo americké válečné námořnictvo. V roce 1922 loď zakoupila americká přepravní společnost Los Angeles Steamship Co. se sídlem v Los Angeles, která ji pod názvem City of Los Angeles využívala až do jara 1937, a poté ji nechala rozebrat na šrot. Loď se zúčastnila přepravy čs. vojenských jednotek do vlasti, zabezpečila plavbu → Pátého čs. lodního transportu do vlasti z amerického → Norfolku do francouzského → Brestu (5. až 15. srpen 1919).

AGANA

Přístav a administrativní středisko americké vojenské námořní základny Guam, nyní administrativní středisko teritoria Guam, nezačleněného území Spojených států amerických. Přístav se stal místem zastávky → Třetího čs. lodního transportu do vlasti (6. květen 1919).

ALBIGNASEGO

Město v Italském království, součást padovské provincie, nyní součást benátského regionu Italské republiky (patří k němu také dřívější vesnice → Mandriola a dřívější vesnice → San Giacomo). Během světové války zde byl umístěn → Třicátý první čs. střelecký pluk (listopad 1918 – prosinec 1918), → Čs. vozatajský oddíl (listopad 1918), → Čs. zásobovací oddíl (listopad 1918) a → Šestý čs. zásobovací oddíl (listopad 1918 – prosinec 1918).

ALEXANDRIE

Přístavní město v Egyptském sultanátu (britský protektorát), nyní město v Egyptské arabské republice. Přístav se stal místem zastávky → Druhého čs. lodního transportu do vlasti (31. březen až 5. duben 1919), jeho příslušníci zde přestoupili z britské lodi → Madras na britskou loď → Empire.

ALEXEJEV IVAN FJODOROVIČ

(1888–1917), podkapitán

Aktivní důstojník pěchoty ruské armády. Absolvent Petrovské kadetní školy v Poltavě a Pavlovského vojenského učiliště v Sankt-Petěrburgu.Měl mírovou praxi zástupce velitele vojskovésetniny pěchoty v předválečném období, válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty, pobočníka velitele vojskového tělesa pěchoty, zástupce velitele a velitele vojskového oddílu pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od prosince 1916, zastával funkce pobočníka velitele střeleckého pluku, velitele praporu střeleckého pluku a velitele → Třetího čs. střeleckého pluku [I] (červenec 1917), padl v bojové akci.

AMERICA

Německá a později americká námořní dopravní loď. Stavba probíhala v britských docích Harland & Wolff v Belfastu a loď byla spuštěna na vodu v dubnu 1905. Jejím majitelem se stala německá přepravní společnost Hamburg America Line se sídlem v Hamburku, která loď v říjnu 1905 zařadila do služby pod jménem Amerika. Loď zabezpečovala námořní přepravu mezi Hamburkem a různými severoamerickými přístavy, v okamžiku vypuknutí světové války se nacházela v americkém Bostonu. Zde byla nejprve internována, v srpnu 1917 pak zabavena jako válečná kořist, přičemž ji pod jménem America převzalo americké válečné námořnictvo. V roce 1921 loď zakoupila americká přepravní společnost United States Mail Steamship Co. se sídlem v New Yorku, v roce 1931 americká přepravní společnost United States Lines se sídlem ve Washingtonu. Koncem roku 1940 byla opět (pod jménem Edmund B. Alexander) převzata americkým válečným námořnictvem. V roce 1949 z něho byla vyřazena, postupně ji vlastnilo několik dalších amerických přepravních společností a v létě 1957 byla rozebrána na šrot. Loď se zúčastnila přepravy čs. vojenských jednotek do vlasti, zabezpečila plavbu → Dvacátého druhého čs. lodního transportu do vlasti z ruského → Vladivostoku do italského → Terstu (23. duben 1920 – 7. červen 1920) a dokončení plavby → Dvacátého čs. lodního transportu do vlasti z amerického → Norfolku do italského Terstu (23. červenec 1920 – 9. srpen 1920).

ANGIONE ALESSANDRO rytíř

(?), plukovník

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od listopadu 1918, zastával funkci velitele → Třicátého druhého čs. střeleckého pluku (od listopadu 1918), v jehož čele dorazil v prosinci 1918 na čs. území. Jeho další osudy nejsou autorovi známy.

ANTONOV VALERJAN ILJIČ

(?), podplukovník

Aktivní důstojník pěchoty ruské armády. Údaje o jeho vzdělání nejsou autorovi známy. Měl mírovou praxi zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty v předválečném období, válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskového oddílu pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od května 1917 do září 1917, zastával funkce velitele → Náhradního praporu 2. čs. pěšího pluku (červen 1917 – červenec 1917), velitele → Náhradního praporu 6. čs. pěšího pluku (červenec 1917), velitele → Šestého čs. pěšího pluku [I] (červenec 1917 – srpen 1917) a velitele → Šestého čs. střeleckého pluku [I] (srpen 1917). Jeho další osud není autorovi znám.

ANTONOVKA

Vesnice v Ruském císařství, součást poltavské gubernie, nyní součást černigovské oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Pátého čs. střeleckého pluku [I] (prosinec 1917 – březen 1918).

ANŽERSKÁ

Vesnice, železniční stanice a uhelný revír v Ruském císařství, součást tomské gubernie, nyní (jako město Anžero-Sudžensk) součást kemerovské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → První čs. pracovní prapor [II] (březen 1919 – prosinec 1919).

ARGAJAŠ

Vesnice a železniční stanice v Ruském císařství, součást orenburské gubernie, nyní součást čeljabinské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → Čs. kurganský pochodový prapor (červen 1918 – červenec 1918).

ARCHANGELSK

Přístavní město v Ruském císařství, administrativní středisko archangelské gubernie, nyní administrativní středisko archangelské oblasti Ruské federace. Přístav se stal během světové války přestupní stanicí několika čs. lodních transportů, vyplul odtud → První čs. lodní transport do Francie (18. až 20. červen 1917), → Druhý čs. lodní transport do Francie (15. a 16. říjen 1917) a → Třetí čs. lodní transport do Francie (15. a 16. říjen 1917).

ARCHER

Americká námořní nákladní loď, dočasně upravená na dopravní. Stavba probíhala v amerických docích Bethlehem Steel Co. v Alamedě a loď byla spuštěna na vodu v lednu 1919. Byla sice stavěna pro britského zákazníka, ale v květnu 1919 ji převzalo americké válečné námořnictvo. V roce 1930 ji od něho zakoupila americká přepravní společností Baltimore Mail S. S. se sídlem v Baltimoru, poté byla loď přestavěna a obdržela nové jméno City of Newport News. Koncem roku 1940 se loď vrátila do stavu amerického válečného námořnictva a působila pod jménem Fuller. V březnu 1946 se vrátila k původnímu účelu, postupně ji vlastnilo několik amerických přepravních společností a na jaře 1957 byla rozebrána na šrot. Loď se zúčastnila přepravy čs. vojenských jednotek do vlasti, zabezpečila plavbu → Pátého čs. lodního transportu do vlasti z ruského → Vladivostoku do amerického → San Diega (25. červen 1919 – 20. červenec 1919), přičemž šlo o její první zámořskou plavbu.

ARKADAK

Město v Ruském císařství, součást saratovské gubernie, nyní součást saratovské oblasti Ruské federace. Během světové války zde byl umístěn → Šestý čs. střelecký pluk [I] (březen 1918 – duben 1918).

ARMÁDNÍ INTENDANTSTVO ČS. VOJSKA

Úřad intendanční služby čs. legie v Rusku. Intendantstvo vzniklo 1. února 1919 z → Intendantstva čs. sboru. Nacházelo se v → Čeljabinsku, od března 1919 na přesunu, od dubna 1919 v → Irkutsku, od listopadu 1919 na přesunu a ve → Vladivostoku, podléhalo veliteli → Čs. vojska na Rusi (nominálně náčelníkovi → Sedmého odboru štábu čs. vojska). Funkci náčelníka služby zastával mjr. Josef → Vavroch (únor 1919 – leden 1920). Náčelníkovi byl podřízen úřad armádního intendantstva, ústřední sklady produktů, ústřední sklady výzbroje a výstroje, ústřední vozatajský sklad a další složky, ve věcech odborných také → Intendantstvo 1. čs. divize (únor 1919 – leden 1920), → Intendantstvo 2. čs. divize (únor 1919 – leden 1920), → Intendantstvo 3. čs. divize (únor 1919 – leden 1920) a → Intendantstvo čs. velitelství Dálného východu (březen 1919 – leden 1920). Intendantstvo bylo 28. ledna 1920 přejmenováno na → Hlavní intendantstvo čs. vojska.

Kancelář armádního intendantstva ve vlaku (Foto VÚA Praha).

ASSISI

Město v Italském království, součást umbrijské provincie, nyní součást umbrijského regionu Italské republiky (patří k němu také dřívější vesnice → Santa Maria degli Angeli). Během světové války zde byl umístěn → Druhý čs. zvláštní pluk (květen 1918 až červen 1918) a → Třicátý druhý čs. střelecký pluk (červen 1918).

AŠA-BALAŠEVSKÁ

Železniční stanice a rozsáhlý tovární komplex v Ruském císařství, součást ufimské gubernie, nyní (jako město Aša) součást čeljabinské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → Náhradní prapor 1. čs. divize (prosinec 1918 – leden 1919), dva prapory → Prvního čs. náhradního pluku (červenec 1918) a oddíl → První čs. dělostřelecké brigády (listopad 1918 – prosinec 1918).

ATTIGNY

Vesnice ve Francouzské republice, součást departementu Vosges, nyní součást regionu Grand-Est. Během světové války zde byl umístěn → Dvacátý druhý čs. střelecký pluk (červen 1918 – červenec 1918).

AUTOMOBILNÍ ODDÍL 1. ČS. DIVIZE

Samostatná vojsková setnina technických jednotek čs. legie v Rusku. Oddíl vznikl 15. února 1919. Nacházel se v → Kurganu a na přesunu, od dubna 1919 v → Irkutsku, od prosince 1919 na přesunu a od ledna 1920 ve → Vladivostoku, podléhal náčelníkovi štábu → První čs. střelecké divize [II]. Oddíl byl 20. února 1920 zrušen.

AUTOMOBILNÍ ODDÍL 2. ČS. DIVIZE

Samostatná vojsková setnina technických jednotek čs. legie v Rusku. Oddíl vznikl 15. února 1919. Nacházel se v → Čeljabinsku a na přesunu, od března 1919 v → Tomsku, od listopadu 1919 na přesunu a v → Ačinsku, od prosince 1919 na přesunu a od března 1920 ve → Vladivostoku, podléhal náčelníkovi štábu → Druhé čs. střelecké divize [III]. Oddíl byl 20. dubna 1920 zrušen.

AUTOMOBILNÍ ODDÍL 3. ČS. DIVIZE

Samostatná vojsková setnina technických jednotek čs. legie v Rusku. Oddíl vznikl 15. února 1919. Nacházel se v → Jekatěrinburgu a na přesunu, od března 1919 v → Krasnojarsku, od ledna 1920 na přesunu a od dubna 1920 ve → Vladivostoku, podléhal náčelníkovi štábu → Třetí čs. střelecké divize. Oddíl byl 15. května 1920 zrušen.

AUTOMOBILNÍ PARK ČS. VOJSKA

Vojenský ústav technické služby čs. legie v Rusku. Park vznikl 26. srpna 1919 ze → Záložního automobilního parku čs. vojska. Nacházel se v → Innokenťjevské, od února 1920 na přesunu, od března 1920 ve → Vladivostoku a od května 1920 na přesunu do vlasti, podléhal náčelníkovi → Úřadu automobilní služby čs. vojska a od května 1920 veliteli → Dvacátého sedmého čs. lodního transportu do vlasti. Funkci velitele parku zastával kpt. František → Placák (od srpna 1919). Veliteli parku podléhalo velitelství automobilního parku, pět automobilních kolon a další jednotky. Park 9. července 1920 dorazil do → Horního Dvořiště na čs. území.

Technika automobilního parku připravená ve Vladivostoku k rozprodeji (Foto VÚA Praha).

B

BAĎURA ANTONÍN

(1883–?), major

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské branné moci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent C. k. českého gymnasia v Kroměříži, Školyjednoročních dobrovolníků v Pulji, filosofickéfakulty C. k. české university Karlo-Ferdinandovy v Praze a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Měl válečnou zkušenost velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od září 1917, zastával funkce velitele roty a velitele praporu, velitele → Druhého čs. náhradního pluku (březen 1918 – červenec 1918), velitele → Desátého čs. střeleckého pluku [I] (červenec 1918 – srpen 1918), velitele → Desátého čs. pěšího pluku (srpen 1918 – říjen 1918), velitele → Desátého čs. střeleckého pluku [II] (říjen 1918 – květen 1919) a velitele etapního území. Na čs. území dorazil v dubnu 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti plukovníka pěchoty.

BALAŠOV

Město v Ruském císařství, součást saratovské gubernie, nyní saratovská oblast Ruské federace. Během světové války zde byl umístěn → Druhý čs. náhradní pluk (březen 1918) a → Čs. samostatný úderný prapor (březen 1918 – duben 1918).

BALBOA

Přístavní město ve Spojených státech amerických, administrativní středisko Panamského průplavového pásma, nyní předměstí hlavního města Panamské republiky. Přístav se stal místem zastávky → Dvacátého čs. lodního transportu do vlasti (24. květen 1920), → Třicátého čs. lodního transportu do vlasti (6. červenec 1920) a → Třicátého šestého čs. lodního transportu do vlasti (10. říjen 1920).

Americká námořní základna v přístavu Balboa na počátku dvacátých let.

BANKA ČS. LEGIÍ

Akciová společnost a vojenský úřad finanční služby čs. legie v Rusku. Banka vznikla 22. listopadu 1919. Nacházela se v → Irkutsku, od prosince 1919 na přesunu, od ledna 1920 ve → Vladivostoku a od srpna 1920 na přesunu do vlasti, byla nominálně řízena náčelníkem → Finanční správy čs. vojska. Funkci zatímních ředitelů banky zastávali pplk. František → Čehovský (od listopadu 1919), mjr. Vlastislav → Ondroušek (od listopadu 1919) a pplk. František → Šíp (od listopadu 1919). Akcie banky měly formu akcií na jméno a byly upisovány od listopadu 1919 do prosince 1920 – na ruském území ve francouzských francích, ve vlasti pak v československých korunách, celkový kapitál dosáhl v prosinci 1920 hodnoty 70 milionů Kč. Během jara a léta 1920 byly do banky převedeny vklady → Čs. vojenské spořitelny, aktiva → Technického oddělení čs. vojska [II] a aktiva tzv. Centrokomise, přičemž z nich ve vlasti vznikly firmy v bankovním portfoliu. Pracovníci banky se přepravili do vlasti na lodi → Legie a 15. října 1920 dorazili do → Horního Dvořiště na čs. území.

BARABINSK

Město v Ruském císařství, součást tomské gubernie, nyní součást novosibirské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → Čtvrtý čs. sanitní vlak (květen 1918 – červen 1918).

BARBARANO

Město v Italském království, součást vicenzské provincie, nyní (jako Ponte di Barbarano) součást benátského regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn → Třicátý čtvrtý čs. střelecký pluk (červen 1918).

BARDOLINO

Město v Italském království, součást veronské provincie, nyní součást benátského regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn → Pátý čs. pracovní prapor (duben 1918).

BARNAUL

Město v Ruském císařství, součást altajské gubernie, nyní administrativní středisko altajského kraje Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → Druhý čs. jezdecký pluk (duben 1919 až květen 1919).

BARRECA RICCARDO rytíř

(1881–1944), plukovník

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Absolvent Vojenské školy pěchoty a jezdectva v Modeně, další údaje o jeho vzdělání nejsou autorovi známy. Měl mírovou praxi zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty v předválečném období, válečnou zkušenost zástupce velitele vojskové setniny pěchoty a pobočníka velitele vojskového oddílu pěchoty během italskoosmanské války, velitele vojskové setniny pěchoty, důstojníka štábu brigády, velitele vojskového oddílu pěchoty a velitele náhradního tělesa pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od dubna 1918, zastával funkce velitele → Třetího čs. zvláštního pluku (duben 1918 – červen 1918) a velitele → Třicátého třetího čs. střeleckého pluku (od června 1918), v jehož čele dorazil v prosinci 1918 na čs. území. Po návratu do vlasti pokračoval v činné službě v italské armádě, zůstal v hodnosti plukovníka.

Plukovník Barreca po příjezdu do Československa

(Foto VÚA Praha).

BARYŠEVKA

Vesnice v Ruském císařství, součást poltavské gubernie, nyní součást kyjevské oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde bylo umístěno velitelství → Čtvrté čs. střelecké brigády (říjen 1917 až březen 1918) a → Osmý čs. střelecký pluk (srpen 1917 – březen 1918).

BASSANELLO

Vesnice v Italském království, součást padovské provincie, nyní součást města → Padovy. Během světové války zde bylo umístěno → Velitelství dělostřelectva čs. sboru (listopad 1918 – prosinec 1918) a → Čs. skupina jezdeckých eskadron (listopad 1918 – prosinec 1918).

BASTIA UMBRA

Město v Italském království, součást umbrijské provincie, nyní součást umbrijského regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Prvního čs. zvláštního pluku (květen 1918 až červen 1918) a prapor → Třicátého prvního čs. střeleckého pluku (červen 1918).

BATAREJNÁ

Vesnice a železniční stanice v Ruském císařství, součást irkutské gubernie, nyní součást irkutské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → První čs. samostatný úderný prapor (leden 1920 – únor 1920), → Dělostřelecký sklad čs. vojska (duben 1919 – leden 1920) a → Technické sklady čs. vojska (červenec 1919 – únor 1920).

BÄUML OTAKAR, MVDr.

(1883–1956), podplukovník

Záložní důstojník veterinářské služby rakousko-uherské branné moci, důstojník veterinářské služby čs. legií. Absolvent C. k. českého jubilejního gymnasia císaře a krále Františka Josefa I. v Benešově, Císařskévysoké školy veterinářské ve Vídni, Školy jednoročních dobrovolníků ve Vídni a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Měl válečnou zkušenost mladšího a hlavního veterináře vojskového tělesa jezdectva během světové války. Příslušník čs. legií od července 1917, zastával funkce veterináře samostatného dělostřeleckého oddílu, hlavního veterináře dělostřelecké brigády, náčelníka veterinářské služby divize a náčelníka → Druhé čs. veterinářské nemocnice (od listopadu 1918). Na čs. území dorazil v červnu 1920, do čs. branné moci nevstoupil a vrátil se ke svému civilnímu povolání.

BEAUD EUGENIO rytíř

(1876–?), plukovník

Aktivní důstojník pěchoty a generálního štábu italské armády. Absolvent Vojenské školy pěchoty a jezdectva v Modeně a Válečné školy v Turínu. Údaje o průběhu jeho vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od října 1918 do listopadu 1918, zastával funkce náčelníka štábu → Čs. zvláštního dobrovolnického sboru (říjen 1918 až listopad 1918), náčelníka štábu → Šesté čs. střelecké divize [I] (říjen 1918 – listopad 1918) a náčelníka štábu → Čs. armádního sboru [II] (listopad 1918). K čs. vojenským jednotkám se vrátil v březnu 1919, přičemž zastával funkci velitele Velitelství čs. záložního vojska. Jeho další osudy nejsou autorovi známy, dosáhl generálské hodnosti.

Plukovník Eugenio rytíř Beaud s důstojníky čs. domobraneckých jednotek na jaře 1919, po jeho levici podplukovník Hynek Gibiš (Foto ČSOL).

BEKOVO

Vesnice v Ruském císařství, součást saratovské gubernie, nyní součást penzenské oblasti Ruské federace. Během světové války zde byly umístěny dva prapory → Třetího čs. střeleckého pluku [II] (březen 1918 – duben 1918).

BELGIC

Britská a později americká námořní nákladní loď, dočasně upravená na dopravní. Stavba probíhala v britských docích Harland & Wolff Heavy Industries v Belfastu, loď byla spuštěna na vodu v prosinci 1914 pod jménem Belgeland, ale její dokončení bylo na dva roky přerušeno. Jejím majitelem se nejprve stala mezinárodní přepravní společnost White Star Line se sídlem v Londýně, ale po dokončení v červnu 1917 ji na dobu války převzalo britské válečné námořnictvo pod jménem Belgic. V letech 1921 až 1923 byla loď přestavěna na luxusní přepravní prostředek pod původním názvem Belgeland, přičemž novým vlastníkem se stala mezinárodní přepravní společnost Red Star Line se sídlem v Londýně. V roce 1926 loď koupila americká společnost Atlantic Transport Line se sídlem v Baltimoru, dala jí název Columbia a užívala ji na lince New York – San Diego. Kvůli prodražení provozu však zůstala ve službě jen do jara 1936 a poté byla rozebrána na šrot. Loď se zúčastnila přepravy čs. vojenských jednotek do vlasti, zabezpečila plavbu → Druhého čs. zvláštního lodního transportu do vlasti z kanadského → Halifaxu do německého → Cuxhavenu (17. až 25. červenec 1920).

BENEŠ EDVARD, doc. PhDr. JUDr.

(1884–1948), politický představitel

Politický představitel čs.zahraniční akce, spolutvůrce čs. legií ve Franciia v Itálii. Absolvent C. k.českého gymnasia na Královských Vinohradech,filosofické fakulty C. k. české university Karlo-Ferdinandovy v Praze, Svobodné školy politických nauk v Paříži a právnické fakulty university v Dijonu. Před vypuknutím světové války působil jako vyučující na Českoslovanské obchodní akademii v Praze a habilitoval se v oboru filosofie na české universitě v Praze, politicky se profiloval jako člen České strany pokrokové. Po vypuknutí světové války člen domácí odbojové skupiny Tajný výbor Maffie, v září 1915 přešel kvůli hrozbě zatčení do ilegality a následně do francouzského exilu. Od února 1916 působil jako tajemník → Národní rady zemí českých a od dubna 1917 jako generální tajemník → Čs. národní rady, řídil jejich administrativu v Paříži. Od srpna do prosince 1917 vedl jednání ohledně vytvoření → Čs. legie ve Francii, v říjnu 1917 a v dubnu 1918 se podílel na jednáních ohledně výstavby → Čs. legie v Itálii. Na základě jeho jednání s představiteli dohodových mocností byla národní rada mezinárodně uznána jako politický představitel budoucího československého státu. Od října 1918 zastával funkci ministra zahraničí, nejprve v prozatímní čs. vládě, od listopadu 1918 do prosince 1935 ve vládách Republiky československé, v prosinci 1935 se stal presidentem republiky.

BENEŠ JAN

(1886–1949), podplukovník

Důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent C. k. české reálné školy v Pardubicích a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Příslušník čs. legií od srpna 1914, zastával funkce velitele roty náhradního pluku, velitele roty střeleckého pluku, velitele praporu střeleckého pluku, velitele → Devátého čs. střeleckého pluku [II] (listopad 1919 – leden 1920, od června 1920) a zástupce velitele střeleckého pluku. Na čs. území dorazil v srpnu 1920, stal se příslušníkem pěchoty čs. branné moci a dosáhl hodnosti brigádního generála.

BENEŠ VÁCLAV

(1876–1936), major

Aktivní důstojník jezdectva rakousko-uherskébranné moci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent Kadetní školy jezdectva v Hranicích, Brigádní důstojnické školyve Lvově a Kursu na záložní důstojníky pěchotyv Kyjevě. Měl mírovoupraxi zástupce velitele vojskové setniny jezdectva v předválečném období, válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny jezdectva během světové války. Příslušník čs. legií od listopadu 1915, zastával funkce pobočníka velitele střeleckého pluku, velitele roty a velitele praporu střeleckého pluku, velitele → Druhého čs. střeleckého pluku [II] (červen 1918 – srpen 1918), velitele → Druhého čs. pěšího pluku (srpen 1918 – září 1918, říjen 1918), zástupce velitele pěšího a střeleckého pluku, velitele → Druhého čs. střeleckého pluku [III](říjen 1918 – únor 1919), referenta oddělení štábu vojska a velitele → Osmého čs. lodního transportu do vlasti (srpen 1919 – prosinec 1919). Na čs. území dorazil v prosinci 1919, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti plukovníka pěchoty.

BERDIČEV

Město v Ruském císařství, součást kyjevské gubernie, nyní součást žitomírské oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde bylo umístěno velitelství → První čs. střelecké brigády [I] (leden 1918 – únor 1918), → Druhý čs. střelecký pluk [II](leden 1918 – únor 1918) a oddíl → První čs. dělostřelecké brigády (únor 1918).

BEREZAŇ

Město v Ruském císařství, součást poltavské gubernie, nyní součást kyjevské oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde byl umístěn → Sedmý čs. pěší pluk [I] (červenec 1917 – srpen 1917), → Sedmý čs. střelecký pluk [I] (srpen 1917 – březen 1918), → Náhradní prapor 3. čs. pěšího pluku (červen 1917 – červenec 1917), → Náhradní prapor 7. čs. pěšího pluku (červenec 1917) a → Druhá čs. samostatná technická rota [I] (září 1917 – březen 1918).

V Borispolu, Berezani, Baryševce a na dalších místech měli čs. dobrovolníci k dispozici typizované do země zapuštěné dřevěné baráky, které si během nutných oprav snažili co nejvíce vyzdobit, aby jim dali vlastenecký ráz (Foto VÚA Praha).

BEREŽNÉ

Vesnice v Ruském císařství, součást minské gubernie, nyní součást brestské oblasti Běloruské republiky. Během světové války zde bylo umístěno velitelství → Čs. střelecké brigády (červen 1916 – srpen 1916), → První čs. střelecký pluk [I] (červen 1916 až srpen 1916) a → Druhý čs. střelecký pluk [I] (červen 1916 – srpen 1916).

BEREŽNICE

Město v Ruském císařství, součást volyňské gubernie, nyní součást rovenské oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde bylo umístěno velitelství → Čs. střelecké brigády (říjen 1916 – červen 1917).

BERGERA CARLO rytíř

(?), podplukovník

Aktivní důstojník jezdectva a generálního štábu italské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od listopadu 1918, zastával funkci náčelníka štábu → Sedmé čs. střelecké divize (od listopadu 1918), v jehož čele dorazil v prosinci 1918 na čs. území. Jeho další osudy nejsou autorovi známy.

BERTIPAGLIA

Vesnice v Italském království, součást padovské provincie, nyní součást města → Maserà di Padova. Během světové války zde byl umístěn prapor → Třicátého čtvrtého čs. střeleckého pluku (listopad 1918 – prosinec 1918).

BEVAGNA

Město v Italském království, součást umbrijské provincie, nyní součást umbrijského regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Druhého čs. zvláštního pluku (květen 1918), prapor → Třetího čs. zvláštního pluku (květen 1918 – červen 1918) a prapor → Třicátého třetího čs. střeleckého pluku (červen 1918).

BIEBL ONDŘEJ, MUC.

(1891–1956), poručík

Jednoroční dobrovolník rakousko-uherské branné moci, důstojník zdravotnictva čs. legií. Absolvent C. k. českého gymnasia v Praze a Školy jednoročních dobrovolníků v Innsbrucku, student lékařské fakulty C. k. českéuniversity Karlo-Ferdinandovy v Praze. Měl válečnou zkušenost pomocníka stomatologa polní nemocnice během světové války. Příslušník čs. legií od července 1915, zastával funkce praporního lékaře, zatímního plukovního lékaře, lékaře zdravotnického vlaku, velitele → Prvního čs. sanitního vlaku [I] (prosinec 1918), velitele stomatologického vlaku a přednosty stomatologického referátu → Pátého odboru štábu čs. vojska (od července 1919). Na čs. území dorazil v červenci 1920, do čs. branné moci nevstoupil, dokončil studia a věnoval se civilnímu povolání.

BIJSK

Město v Ruském císařství, součást tomské gubernie, nyní součást altajského kraje Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → První čs. jezdecký pluk (květen 1919 – listopad 1919).

BILINA JOSEF

(1893–?), major

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské branné moci, záložní důstojník pěchoty srbské armády, důstojník pěchoty a jezdectva čs. legií. Absolvent Českoslovanské obchodní akademie v Praze, Školy jednoročních dobrovolníků v Písku a Jezdecké školypro důstojníky v Černigovu. Měl válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od ledna 1917, zastával funkce velitele čety střeleckého pluku, velitele štábní jezdecké čety armádního sboru, velitele → Prvního čs. samostatného jezdeckého oddílu (červenec 1918 – říjen 1918), velitele → Druhého čs. jezdeckého pluku (říjen 1918), velitele oddílu jezdeckého pluku a zástupce velitele jezdeckého pluku. Na čs. území dorazil v červenci 1920, do čs. branné moci nevstoupil a vrátil se ke svému civilnímu povolání.

BIRLOVKA

Město v Ruském císařství, součást poltavské gubernie, nyní součást čerkasské oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Pátého čs. střeleckého pluku [I] (leden 1918 – březen 1918).

BIRULA GENRICH GENRICHOVIČ

(1895–1972), podplukovník

Aktivní důstojník pěchoty ruské armády, důstojník pěchoty a generálního štábu čs. legií. Absolvent Císařského reálného gymnasia ve Vilně, Michajlovského pěchotního učiliště v Moskvě a Všeruské vojenské akademie v Tomsku. Měl mírovou praxi zástupce velitele vojskové setniny pěchoty v předválečném období, válečnou zkušenost velitele vojskové setniny pěchoty, pobočníka velitele vojskového tělesa pěchoty a náčelníka oddělení štábu divize během světové války. Příslušník čs. legií od srpna 1918, zastával funkce pobočníka náčelníka štábu sboru a náčelníka štábu → Druhé čs. střelecké divize [III] (od února 1919). Na čs. území dorazil v červnu 1920, získal občanství Republiky československé, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti brigádního generála.

BOBRUJSK

Město v Ruském císařství, součást minské gubernie, nyní součást mogiljovské oblasti Běloruské republiky. Během světové války zde byl umístěn → Čs. náhradní prapor (duben 1917 – září 1917).

BOCCA DI NAVENE

Horská chata, součást horského střediska → San Valentino (nyní Polsa – San Valentino). Během světové války zde byl umístěn → Třicátý druhý čs. střelecký pluk (červen 1918 – srpen 1918).

BOČÁNEK VINCENC, JUDr.

(1884–?), major

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské branné moci, důstojník pěchoty a justiční služby čs. legií. Absolvent Městského českého gymnasia v Plzni, Školy jednoročních dobrovolníků v Praze, právnické fakulty C. k. české university v Praze a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Měl válečnou zkušenost pomocníka hospodáře vojskového tělesa pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od srpna 1917, zastával funkce vozatajského referenta štábu divize, správce kanceláře, člena polního soudu, předsedy → Polního soudu čs. vojska v Novonikolajevsku (prosinec 1918 – únor 1919) a předsedy → Vojenského soudu 3. čs. divize (od února 1919). Na čs. území dorazil v srpnu 1920, do čs. branné moci nevstoupil a vrátil se ke svému civilnímu povolání.

BOČEK BOHUMIL

(1894–1952), kapitán

Jednoroční dobrovolník rakousko-uherské branné moci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent C. k. německé vyšší textilní školy v Brně, Školy jednoročních dobrovolníků v Brně a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Žitomíru. Měl válečnou zkušenost zástupce velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od července 1916, zastával funkce velitele roty střeleckého pluku, velitele praporu střeleckého pluku, důstojníka štábu divize a velitele → Dvanáctého čs. lodního transportu do vlasti (listopad 1919 až leden 1920). Na čs. území dorazil v lednu 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti armádního generála.

BOGDANOVIČE

Vesnice a železniční stanice v Ruském císařství, součást jekatěrinburské gubernie, nyní stejnojmenné město, součást sverdlovské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn prapor → Pátého čs. střeleckého pluku [II] (březen 1919 až duben 1919).

BOLOTNÉ

Vesnice a železniční stanice v Ruském císařství, součást tomské gubernie, nyní součást novosibirské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → Třetí čs. muniční oddíl (duben 1919).

BORIANI GIUSEPPE rytíř, Dr.

(1868–1943), generál

Aktivní důstojník pěchoty, zdravotnictva a generálního štábu italské armády. Absolvent Královské vojenské akademie pěchoty a jezdectvav Modeně, Vojenské lékařské akademie v Turínu a Válečné školy v Turínu. Měl mírovou praxi velitele vojskové setniny pěchoty, přednosty oddělení štábu divize, velitele vojskového oddílu pěchoty, velitele vojskového tělesa pěchoty a náčelníka štábu divize, válečnou zkušenost velitele vojskového tělesa pěchoty, náčelníka štábu sboru a velitele divize během světové války. Příslušník čs. legií od listopadu 1918, zastával funkci velitele → Sedmé čs. střelecké divize (od listopadu 1918), v jejímž čele dorazil v prosinci 1918 na čs. území. Po návratu do Itálie v červnu 1919 zastával funkce zástupce velitele a velitele divize.

BORISPOL

Město v Ruském císařství, součást poltavské gubernie, nyní součást kyjevské oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde bylo umístěno velitelství → Čs. vojenského tábora v Borispolu (květen 1917 – říjen 1917), velitelství → Druhé čs. střelecké divize [I] (říjen 1917 – listopad 1917), → Intendantstvo 2. čs. divize [I] (říjen 1917 – listopad 1917), velitelství → Třetí čs. střelecké brigády (říjen 1917 – prosinec 1917), → Pátý čs. pěší pluk [I] (červenec 1917 – srpen 1917), → Pátý čs. střelecký pluk [I] (srpen 1917 – prosinec 1917), → Šestý čs. pěší pluk [I] (červenec 1917 – srpen 1917), → Šestý čs. střelecký pluk [I] (srpen 1917 – srpen 1917), → Osmý čs. pěší pluk [I] (červenec 1917 – srpen 1917), → Osmý čs. střelecký pluk [I] (srpen 1917 až srpen 1917), → Druhý čs. náhradní pluk (listopad 1917 – březen 1918), → Druhý čs. samostatný dělostřelecký oddíl (září 1917 – listopad 1917), → Druhý čs. samostatný muniční oddíl (září 1917 až listopad 1917), → Čs. náhradní oddíl (září 1916 až listopad 1916), → Čs. náhradní prapor [I] (listopad 1916 – duben 1917), → Náhradní prapor 1. čs. pěšího pluku (květen 1917 – červenec 1917), → Náhradní prapor 2. čs. pěšího pluku (červen 1917 až červenec 1917), → Náhradní prapor 4. čs. pěšího pluku (červen 1917 – červenec 1917), → Náhradní prapor 5. čs. pěšího pluku (červenec 1917), → Náhradní prapor 6. čs. pěšího pluku (červenec 1917), → Náhradní prapor 8. čs. pěšího pluku (červenec 1917) a → Čs. náhradní dělostřelecký oddíl (srpen 1917 – září 1917).

BORZJA

Vesnice a železniční stanice v Ruském císařství, součást zabajkalské oblasti, nyní město v zabajkalské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byly umístěny dva prapory → Šestého čs. střeleckého pluku [II] (únor 1919 – březen 1919).

Předseda Čs. národní rady Tomáš G. Masaryk na návštěvě dobrovolníků v Borispolu v červenci 1917, po jeho levici generál Jaroslav V. Červinka, předseda Komise pro výstavbu čs. vojenských jednotek (Foto VÚA Praha).

BOUČEK BOHUSLAV, MUDr.

(1886–1953), podplukovník

Záložní důstojník zdravotnictva rakousko-uherské branné moci, záložní důstojník zdravotnictvasrbské armády, důstojník zdravotnictva čs. legií.Absolvent C. k. českého gymnasia v Rychnově nadKněžnou, lékařské fakulty C. k. české universityKarlo-Ferdinandovy v Praze a Školy jednoročníchdobrovolníků v Praze. Měl mírovou praxi asistenčního lékaře vojenské nemocnice v předválečném období, válečnou zkušenost mladšího lékaře pluku a zástupce náčelníka oddělení vojenské nemocnice během světové války. Příslušník čs. legií od srpna 1917, zastával funkce lékaře pluku, velitele → Druhého čs. divizního lazaretu [I] (listopad 1917 – březen 1918), velitele → Pátého čs. sanitního vlaku (červenec 1918 – březen 1919), velitele → Čs. vojenské nemocnice v Omsku (březen 1919 až červen 1919), velitele → Páté čs. vojenské nemocnice (červen 1919 – listopad 1919) a lékaře lodního transportu. Na čs. území dorazil v lednu 1920, krátce působil v čs. branné moci, poté se vrátil k původnímu povolání.

BREST

Přístavní město ve Francouzské republice, součást departementu Finistère, nyní součást regionu Bretagne. Přístav se stal přestupní stanicí lodních transportů, přistály zde lodi → Třetího čs. lodního transportu do vlasti (15. červenec 1919), → Čtvrtého čs. lodního transportu do vlasti (1. srpen 1919) a → Pátého čs. lodního transportu do vlasti (15. srpen 1919). Příslušníci všech tří transportů odtud pokračovali v cestě sanitními vlaky přes Francii, Švýcarsko a Rakousko do stanice Horní Dvořiště na čs. území.

BRODĚCKÉ

Vesnice v Ruském císařství, součást kyjevské gubernie, nyní součást vinnické oblasti Ukrajinské republiky. Během světové války zde byl umístěn → Třetí čs. střelecký pluk [II] (únor 1918).

BUCHED

Město v Čínské republice, součást mandžuské provincie, nyní město v autonomní oblasti Vnitřní Mongolsko Čínské lidové republiky. Během občanské války zde byl umístěn → Osmý čs. pěší pluk [II] (srpen 1918 – září 1918).

C

CAESAREA

Britská námořní loď pro pobřežní dopravu. Stavba lodi probíhala v britských loděnicích Cammell Laird v Birkenheadu a na vodu byla spuštěna v roce 1910. Jejím majitelem se stala britská přepravní společnost London and South West Railway Co. se sídlem v Southampton, přičemž působila na trase mezi tímto přístavem a Normanskými ostrovy. V létě 1914 ji převzalo britské válečné námořnictvo, které si ji ponechalo až do jara 1923, kdy byla těžce poškozena u ostrova Jersey. Po celkové opravě ji zakoupila britská přepravní společnost Isle of Man Steam Packet Co. se sídlem v Liverpoolu, která loď přejmenovala na Manx Maid. Pod stejným názvem ji v srpnu 1939 opět převzalo britské válečné námořnictvo, až počátkem roku 1942 ji přejmenovalo na Bruce. V letech 1945 až 1950 sloužila původní přepravní společnosti a následně byla rozebrána na šrot. Loď zabezpečila přepravu → Čtvrtého čs. lodního transportu do Francie z britského → Southamptonu do francouzského → Le Havru (30. a 31. března 1918).

CAIO PIETRO GIUSEPPE rytíř

(1868–?), plukovník

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Absolvent Vojenské školy pěchoty a jezdectva v Modeně. Měl mírovou praxi velitele vojskové setniny pěchoty, pobočníka velitele vojskového tělesa pěchoty, zástupce velitele a velitele vojskového oddílu pěchoty, válečnou zkušenost velitele vojskové setniny pěchoty během koloniální války v Eritreji, velitele vojskového oddílu pěchoty a velitele vojskového tělesa pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od října 1918, zastával funkce velitele → Dvanácté čs. střelecké brigády (říjen 1918 – listopad 1918) a velitele → Velitelství pěchoty 7. čs. divize (od listopadu 1918), v jehož čele dorazil v prosinci 1918 na čs. území. Jeho další osudy nejsou autorovi známy.

CAMPIGLIA DEI BERICI

Město v Italském království, součást vicenzské provincie, nyní součást benátského regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Třicátého čtvrtého čs. střeleckého pluku (červen 1918).

CAMPOLONGO

Vesnice v Italském království, součást vicenzsképrovincie, nyní součást města Alonte v benátském regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn → Třicátý první čs. střelecký pluk (červen 1918) a prapor → Třicátého pátého čs. střeleckého pluku (říjen 1918 – listopad 1918).

CANALETTE

Horská chata, součást vesnice → Ferrare di Monte Baldo. Během světové války bylo v chatě umístěno velitelství → První čs. zvláštní brigády (červen 1918 – červenec 1918), velitelství → Jedenácté čs. střelecké brigády (červenec 1918 – srpen 1918) a → Třicátý první čs. střelecký pluk (červen 1918 až srpen 1918).

CAPE TOWN MARU

Japonská námořní nákladní loď, dočasně upravená na dopravní. Stavba probíhala v loděnicích Kawasaki Zosensho, K. K. v Kóbe (byla součástí třídy lodí Daifuku Maru, stejně jako → Italy Maru, → Karachi Maru, → Liverpool Maru a → Scotland Maru) a loď byla spuštěna na vodu v létě 1919. Jejím majitelem se v září 1919 stala japonská přepravní společnost Kawasaki Kisen, K. K. se sídlem v Kóbe, její další osudy nejsou autorovi známy. Loď se zúčastnila přepravy čs. vojenských jednotek do vlasti, zabezpečila plavbu → Desátého čs. lodního transportu do vlasti z ruského → Vladivostoku do francouzské → Marseille (27. říjen 1919 až 16. prosinec 1919).

CARRARA SAN GIORGIO

Město v Italském království, součást padovské provincie, nyní součást města Due Carrare v benátském regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Třicátého třetího čs. střeleckého pluku (listopad 1918 – prosinec 1918).

CARRARA SAN STEFANO

Vesnice v Italském království, součást padovsképrovincie, nyní součást města Due Carrarev benátském regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Třicátého třetího čs. střeleckého pluku (prosinec 1918).

CASALSERUGO

Město v Italském království, součást padovské provincie, nyní součást benátského regionu Italské republiky. Během světové války zde bylo umístěno velitelství → Sedmé čs. střelecké divize (listopad 1918 – prosinec 1918), velitelství → Dvanácté čs. střelecké brigády (listopad 1918), → Velitelstvípěchoty 7. čs. divize (listopad 1918 – prosinec 1918) a → Třicátý čtvrtý čs. střelecký pluk (listopad 1918 – prosinec 1918).

CASIROLLI ORAZIO rytíř

(?), podplukovník

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od března 1918 do května 1918, zastával funkce velitele → Šestého čs. pracovního praporu (březen 1918 – duben 1918) a velitele → Čtvrtého čs. zvláštního pluku (duben 1918 – květen 1918). Jeho další osudy nejsou autorovi známy.

CERVARESE SANTA CROCE

Město v Italském království, součást padovské provincie, nyní součást benátského regionu Italské republiky. Během světové války zde byl umístěn prapor → Třicátého třetího čs. střeleckého pluku (červen 1918).

CIAFFI LUIGI rytíř

(?), plukovník

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu jeho vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od dubna 1918, zastával funkce velitele → Prvního čs. zvláštního pluku (květen 1918 – červen 1918) a velitele → Třicátého prvního čs. střeleckého pluku (červen 1918 – listopad 1918). Jeho další osudy nejsou autorovi známy.

CIAMBELLI ANDRÉ-JEAN

(1858–1933), podplukovník

Aktivní důstojník pěchoty francouzské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od května 1918, zastával funkce velitele → Čs. náhradního tělesa (červen 1918 – březen 1919) a velitele → Čs. zvláštního praporu (listopad 1918 – leden 1919). Jeho další osudy nejsou autorovi známy.

Podplukovník André Ciambelli /v képi/ při odjezdu posledních čs. jednotek na nádraží v Cognacu na jaře 1919 (Foto VÚA Praha).

CIPELLI RENATO

(?), kapitán

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od května 1918 do prosince 1918, zastával funkce velitele → Skupiny kulometných rot 1. čs. divize (květen 1918 – červenec 1918), velitele → Skupiny kulometných rot 6. čs. divize [I] (červenec 1918 – listopad 1918), velitele → Skupiny kulometných rot 6. čs. divize [II] (listopad 1918 – prosinec 1918) a velitele → Skupiny kulometných rot 7. čs. divize (listopad 1918 – prosinec 1918). Jeho další osudy nejsou autorovi známy.

COGNAC

Město ve Francouzské republice, součást departementu Charente, nyní součást regionu Sud-Ouest. Během světové války zde bylo umístěno velitelství → První čs. střelecké brigády [II] (červen 1918), → Dvacátý první čs. střelecký pluk (leden 1918 až červen 1918), → Dvacátý třetí čs. střelecký pluk (prosinec 1918 – leden 1919), → Dvacátý čtvrtý čs. střelecký prapor (leden 1919 – březen 1919), → Čs. střelecký prapor v Cognacu (listopad 1917 až leden 1918), → Čs. zvláštní prapor (listopad 1918 – prosinec 1918, leden 1919 – únor 1919) a → Čs. náhradní těleso (červen 1918 – březen 1919). Město bylo také cílovou stanicí → Prvního čs. lodního transportu do Francie (18. září 1917), → Třetího čs. lodního transportu do Francie (14. listopad 1917) a → Čtvrtého čs. lodního transportu do Francie (3. duben 1918).

Hudba a čestná stráž před velitelstvím čs. vojenských jednotek v Cognacu (Foto VÚA Praha).

COLÓN

Přístavní město ve Spojených státech amerických, součást Panamského průplavového pásma, nyní (jako Cristóbal) přístavní město v Panamské republice, administrativní středisko colónské provincie. Přístav se stal místem zastávky → Dvacátého čs. lodního transportu do vlasti (25. květen až 6. červen 1920), → Třicátého čs. lodního transportu do vlasti (7. červenec 1920) a → Třicátého šestého čs. lodního transportu do vlasti (11. říjen 1920).

CORNEGLIANA

Vesnice v Italském království, součást padovské provincie, nyní součást města → Maserà di Padova. Během světové války zde byl umístěn prapor → Třicátého třetího čs. střeleckého pluku (listopad 1918 – prosinec 1918).

COURNEAU

Francouzský vojenský tábor, nacházející se poblíž města → La Teste-de-Buch, nyní základna francouzského vojenského letectva. Během světové války zde byl umístěn → První čs. transport do Francie (srpen 1917 – září 1917).

COUTURE AMADEO rytíř

(1875–1947), plukovník

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od května 1918 do listopadu 1918, zastával funkce velitele → Druhého čs. zvláštního pluku (květen 1918 – červen 1918) a velitele → Třicátého druhého čs. střeleckého pluku (červen 1918 – listopad 1918). Následně pokračoval v činné službě v italské armádě a dosáhl generálské hodnosti.

CRAVERO GIULIO rytíř

(1875–?), plukovník

Aktivní důstojník pěchoty italské armády. Údaje o jeho vzdělání a průběhu vojenské služby nejsou autorovi známy. Příslušník čs. legií od dubna 1918 do května 1918, zastával funkci velitele → Druhého čs. zvláštního pluku (duben 1918 až květen 1918). Následně pokračoval v činné službě v italské armádě a dosáhl generálské hodnosti.

CROOK

Britská a později americká námořní dopravní loď. Stavba probíhala v britských docích Mirray Shipbuilding v Dumbartonu, loď byla pod jménem Richmond Hill spuštěna na vodu v prosinci 1882. Majitelem lodi se stala britská přepravní společnost Counties Ship Management se sídlem v Londýně, počátkem roku 1897 loď převzala britská přepravní společnost Allan Line S. S. Co. Ltd. se sídlem v Glasgow, jež jí dala jméno Roumanian, ale již v červenci 1898 ji odkoupilo americké válečné námořnictvo a zařadilo ji do služby pod názvem Crook. V červnu 1922 byla prodána americké společnosti Seven Seas Steamship Co., která ji v lednu 1923 rozebrala na šrot. Loď se zúčastnila přepravy čs. vojenských jednotek do vlasti, zabezpečila plavbu → Dvacátého čtvrtého čs. lodního transportu do vlasti z ruského → Vladivostoku do italského → Terstu (19. květen až 4. červenec 1920).

CUXHAVEN

Přístavní město v Německé republice, součást svobodného města Hamburk, nyní součást spolkové země Dolní Sasko. Přístav se stal přestupní stanicí lodních transportů, přistály zde lodi → Prvního čs. zvláštního lodního transportu do vlasti (19. červenec 1920), → Druhého čs. zvláštního lodního transportu do vlasti (25. červenec 1920), → Třetího čs. zvláštního lodního transportu do vlasti (27. červenec 1920) a → Čtvrtého čs. zvláštního lodního transportu do vlasti (29. červenec 1920). Příslušníci všech transportů odtud pokračovali vlaky do stanic → Česká Kubice a → Hřensko na čs. území.

Čs. legionáři se vyloďují v Cuxhavenu (Foto VÚA Praha).

CZARITZA

Ruská, později britská, dánská, polská a nakonecopět britská námořní dopravní loď. Stavba probíhala v britských docích Barclay, Curle and Co. v Glasgow,loď byla spuštěna na vodu v únoru 1915. Jejím majitelem se stala ruská přepravní společnost Russkoje Vostočno-Aziatskoje obščestvo se sídlem v Sankt-

-Petěrburgu. Na konci roku 1917 loď převzala britsko-americká společnost Cunard Steamship Co. Ltd. se sídlem v Londýně, v roce 1921 loď zakoupila dánská společnost A/S Det Østasiatiske Kompagni se sídlem v Kodani a pod novým názvem Lituania ji využívala k přepravě osob na trase New York –Kodaň – Libava. V roce 1930 byla loď prodána polsko-dánské společnosti Polskie Transatlantyckie Towarysztwo Okretowe (od roku 1934 Gdynia-

Ameryka Linie Żeglugowe S. A.) se sídlem v Gdyni, která ji pod jménem Kościuszko využívala nejprve na trase Gdyně – Kodaň – New York, později také při přepravě do Brazílie a do Palestiny. V srpnu 1939 se loď nacházela ve Velké Británii, kde se následně stala plovoucí základnou (pod označením ORP Gdynia) exilového polského válečného námořnictva. Na jaře 1946 byla loď prodána britskému válečnému námořnictvu, které ji využívalo pod jménem Empire Helford, na jaře 1950 byla rozebrána na šrot. Loď se zúčastnila přepravy čs. vojenských jednotek do vlasti, zabezpečila plavbu → Prvního čs. zvláštního lodního transportu do vlasti z kanadského → Québecu do německého → Cuxhavenu (9. až 19. červenec 1920).

Č

ČAPEK JAN

(1876–1918), dobrovolník (poručík in memoriam)

Vojín rakousko-uherskébranné moci, dobrovolník čs. legií. Bez středoškolského vzdělání, funkcionář České obce sokolské. Měl válečnou zkušenost pěšáka během světové války. Národní aktivista, představitel zajateckého hnutí, zakladatel a starosta → Českého dobrovolnického sboru (leden 1917 až květen 1918). Příslušník čs. legií od dubna 1918, působil v sestavě → Třetího čs. zvláštního pluku a → Třicátého třetího čs. střeleckého pluku, padl v červnu 1918 v boji o San Dona di Piave.

ČEČEK STANISLAV

(1886–1930), generál

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské branné moci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent Českoslovanské obchodní akademie v Praze, Vysoké školy obchodní v Lipsku a Školyjednoročních dobrovolníků v Praze. Příslušník čs. legií od září 1914, zastával funkce velitele čety družiny, velitele roty družiny a střeleckého pluku, velitele praporu střeleckého pluku, velitele → Prvního čs. střeleckého pluku [I] (červen 1917), velitele → Čs. náhradního praporu [I](srpen 1917 – září 1917), zástupce velitele střeleckého pluku, velitele → Čtvrtého čs. střeleckého pluku [I] (březen 1918 – květen 1918), člena → Čs. prozatímního výkonného výboru (květen 1918 až červenec 1918), velitele → První čs. střelecké divize [I] (květen 1918), velitele → Penzenské skupiny čs. vojska (květen 1918 – červenec 1918), velitele → První čs. střelecké divize [II] (červenec 1918 až říjen 1918) a velitele → Čs. velitelství Dálného východu (od ledna 1920). Na čs. území dorazil v říjnu 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti divisního generála.

ČEHOVSKÝ FRANTIŠEK

(1883–?), major

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské brannémoci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent Slovanského gymnasia v Olomouci, Školy jednoročníchdobrovolníků v Šumperku, právnické fakulty C. k. české university KarloFerdinandovy v Praze a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Měl válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od května 1916, zastával funkce náborového emisara, velitele roty a praporu střeleckého pluku, velitele vojenské posádky, velitele → Čs. náhradního praporu [II](červenec 1918) a jednoho z ředitelů → Banky čs. legií (od listopadu 1919). Na čs. území dorazil v září 1920, krátce působil v čs. branné moci a poté se vrátil k původnímu povolání.

ČEJKA KAREL

(1892–1966), major

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské branné moci, záložní důstojník pěchoty srbské armády, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent C. k. české reálné školy v Praze, Školy jednoročních dobrovolníků v Praze a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Oděse, student C. k. české vysoké školy technické v Praze. Měl válečnou zkušenost zástupce velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od března 1917, zastával funkce zástupce velitele a velitele roty střeleckého pluku, velitele praporu střeleckého pluku, zástupce velitele střeleckého pluku a velitele → Dvacátého čs. lodního transportu do vlasti (duben 1920 až květen 1920). Na čs. území dorazil v srpnu 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti brigádního generála.

ČELJABINSK

Město v Ruském císařství, součást orenburské gubernie, nyní administrativní středisko čeljabinské oblasti Ruské federace. Během světové války zde byl umístěn → Třetí čs. střelecký pluk [II] (duben 1918 až květen 1918), prapor → Druhého čs. střeleckého pluku [II] (květen 1918) a dva prapory → Šestého čs. střeleckého pluku [I] (duben 1918 – květen 1918). Během občanské války zde byla umístěna → Odbočka čs. národní rady v Rusku [II] (červenec 1918 – srpen 1918), → Finanční komise odbočky čs. národní rady (srpen 1918), → Právní komise odbočky čs. národní rady (srpen 1918), → Propagační komise odbočky čs. národní rady (srpen 1918), → Vojenská komise odbočky čs. národní rady (srpen 1918), → Zásobovací komise odbočky čs. národní rady (srpen 1918), → Zdravotnická komise odbočky čs. národní rady (srpen 1918), velitelství → Čs. vojska na Rusi (únor 1919 – březen 1919), → Štáb čs. vojska na Rusi (únor 1919 – březen 1919), → První odbor štábu čs. vojska (únor 1919 – březen 1919), → Druhý odbor štábu čs. vojska (únor 1919 – březen 1919), → Třetí odbor štábu čs. vojska (únor 1919 až březen 1919), → Čtvrtý odbor štábu čs. vojska (únor 1919 – březen 1919), → Pátý odbor štábu čs. vojska (únor 1919 – březen 1919), → Šestý odbor štábu čs. vojska (únor 1919 – březen 1919), → Sedmý odbor štábu čs. vojska (únor 1919 – březen 1919), velitelství → Čs. armádního sboru [I] (červenec 1918 až únor 1919), → Vojenský soud čs. sboru [II] (leden 1919 – březen 1919), → Armádní intendantstvo čs. vojska (leden 1919 – březen 1919), → Intendantstvo čs. sboru (září 1918 – leden 1918), → Úřad zdravotnické služby čs. sboru (květen 1918 – březen 1919), velitelství → První čs. střelecké divize [II] (listopad 1918 – prosinec 1918), velitelství → Druhé čs. střelecké divize [III] (prosinec 1918 – leden 1919), → Úřad zdravotnické služby 2. čs. divize (prosinec 1918 – leden 1919), → První polní soud čs. vojska (červen 1918 – červenec 1918), → Druhý polní soud čs. vojska (prosinec 1918), → Vojenský soud 2. čs. divize (březen 1919), velitelství → Čeljabinské skupiny čs. vojska (květen 1918 – červen 1918), velitelství → Západní skupiny čs. vojska (červenec 1918), velitelství → Jekatěrinburské skupiny čs. vojska (červenec 1918), → První čs. střelecký pluk [III](listopad 1918 – prosinec 1918), → První čs. jezdecký pluk (červenec 1918 – září 1918), → Rusko-českýstřelecký pluk (listopad 1918 – únor 1919), → Náhradní prapor 1. čs. divize (únor 1919 – březen 1919), → Čs. polní pošta [I] (září 1918 – duben 1919), dva prapory → Druhého čs. střeleckého pluku [II] (prosinec 1918 – duben 1919), prapor → Devátého čs. střeleckého pluku [II] (listopad 1918 – leden 1919), prapor → Jedenáctého čs. střeleckého pluku [II] (únor 1919), oddíl → První čs. dělostřelecké brigády (leden 1919 – březen 1919), → První čs. samostatná jízdní dělostřelecká baterie (leden 1919 až březen 1919), → Třetí čs. samostatná technická rota (prosinec 1918 – únor 1919), → Čs. samostatná telegrafní rota (říjen 1918 – březen 1919), → Čs. samostatná radiotelegrafní rota (únor 1919 – březen 1919), → Dělostřelecký sklad čs. sboru (srpen 1918 až únor 1919), → Dělostřelecký sklad čs. vojska (únor 1919 – březen 1919), → Čs. vojenská nemocnice v Čeljabinsku (červenec 1918 – únor 1919), → První čs. sanitní vlak [I] (červenec 1918), → Epidemiologicko-bakteriologický výzkumný ústav čs. vojska (prosinec 1918 – únor 1919), → Druhá čs. zvěrolékařská nemocnice (prosinec 1918 – leden 1919) a další jednotky.

Účastníci sjezdu čs. vojska 20. května 1918, kteří rozhodli o převzetí politického a vojenského řízení přepravy čs. jednotek do Vladivostoku (Foto VÚA Praha).

ČELJABINSKÁ SKUPINA ČS. VOJSKA

Vyšší jednotka čs. legie v Rusku. Velitelství skupiny vzniklo 25. května 1918. Nacházelo se v → Čeljabinsku a v poli, podléhalo → Čs. prozatímnímu výkonnému výboru (nominálně veliteli → Čs. armádního sboru [I]). Funkci velitele skupiny zastával pplk. Sergej N. → Vojcechovskij (květen 1918 až červen 1918). Veliteli skupiny bylo podřízeno velitelství skupiny vojska se štábem, velitelství → Prvního čs. střeleckého pluku [II] (květen 1918 – červen 1918), velitelství, I. prapor, II. prapor a III. prapor → Druhého čs. střeleckého pluku [II] (květen 1918 až červen 1918), velitelství, I. prapor, II. prapor a III. prapor → Třetího čs. střeleckého pluku [II] (květen 1918 – červen 1918), velitelství, II. prapor a III. prapor → Šestého čs. střeleckého pluku [I] (květen 1918 až červen 1918), → První čs. sanitní vlak [I] (květen 1918 – červen 1918) a další jednotky. Velitelství skupiny bylo 10. června 1918 přejmenováno na velitelství → Západní skupiny čs. vojska.

ČEREMCHOVO

Vesnice, železniční stanice a uhelný revír v Ruském císařství, součást irkutské gubernie, nyní součást irkutské oblasti Ruské federace. Během občanské války zde byl umístěn → Devátý čs. střelecký pluk [II] (únor 1920), tři prapory → Sedmého čs. střeleckého pluku [II] (leden 1920 – únor 1920) a → První čs. pracovní prapor [II] (prosinec 1919 až únor 1920).

ČEREPOVEC

Město v Ruském císařství, součást novgorodské gubernie, nyní součást vologodské oblasti Ruské federace. Během světové války zde byl umístěn → Čtvrtý čs. lodní transport do Francie (listopad 1917 – leden 1918).

ČERNOŠEK VLADIMÍR, JUDr.

(1884–1951), major

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské brannémoci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent C. k.českého gymnasia v Přerově, Školy jednoročníchdobrovolníků v Praze, právnické fakulty C. k. české university Karlo-Ferdinandovy v Praze, Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu a Vyššího kursu pro důstojníky pěchoty v Žitomíru. Měl válečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od září 1917, zastával funkce velitele roty střeleckého pluku, velitele praporu střeleckého pluku, velitele praporu pěšího pluku, zatímního velitele → Osmého čs. střeleckého pluku [II] (prosinec 1918 – leden 1919), velitele posádky a velitele → Třicátého pátého čs. lodního transportu do vlasti (srpen 1920 – říjen 1920). Na čs. území dorazil v říjnu 1920, krátce působil v čs. branné moci a v lednu 1923 přešel do diplomatických služeb.

ČERVENKA BOHUSLAV, MgPh.

(1879–?), podplukovník

Záložní důstojník zdravotnictva rakousko-uherské branné moci, záložní důstojník zdravotnictva ruské armády, důstojník zdravotnictva čs. legií. Absolvent C. k. českého gymnasia v Příbrami, filosofické fakulty C. k. české university Karlo-Ferdinandovy v Praze, Školy jednoročních dobrovolníků v Přemyšlu a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Měl válečnou zkušenost lékárníka polní nemocnice a správce lékárny plukovní ošetřovny během světové války. Příslušník čs. legií od srpna 1917, zastával funkce lékárníka plukovní ošetřovny, správce lékárny sanitního vlaku, správce → Hlavního lékárnického skladu čs. sboru (srpen 1918 – březen 1919) a správce → Hlavního lékárnického skladu čs. vojska (od března 1919). Na čs. území dorazil v srpnu 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti plukovníka lékárnictva.

ČERVINKA JAROSLAV JAROSLAVIČ

(1889–1985), plukovník

Aktivní důstojník pěchotya generálního štábu ruskéarmády, důstojník generálního štábu čs. legií. Absolvent Kadetní školy ve Pskově, Pavlovského vojenského učiliště v Sankt-Petěrburgu a Císařské nikolajevské vojenské akademie v Petrohradě. Mělmírovou praxi zástupce velitele vojskové setniny pěchoty v předválečném období, válečnou zkušenost velitele vojskové setniny pěchoty, velitele vojskového oddílu pěchoty a přednosty oddělení štábu divize během světové války. Příslušník čs. legií od května 1917, zastával funkce velitele → Šestého čs. střeleckého pluku [I] (srpen 1917 – duben 1918),podnáčelníka štábu → Čs. armádního sboru [I] (duben 1918 – říjen 1918), velitele → Druhého čs. jezdeckého pluku (od října 1918) a velitele → Dvacátého sedmého čs. lodního transportu do vlasti (květen 1920 – červenec 1920). Na čs. území dorazil v červenci 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti brigádního generála.

ČERVINKA JAROSLAV VJAČESLAVIČ

(1848–1933), generál

Aktivní důstojník jezdectva rakousko-uherskébranné moci, aktivní důstojník jezdectva a pohraniční stráže ruské armády, generál čs. legií. Absolvent Divizní důstojnické školy v Praze a Vyšší jezdecké školy v Kyjevě. Měl mírovou praxi zástupce velitele a velitele vojskové setniny jezdectva, velitele vojskového oddílu jezdectva a pohraniční stráže, velitele vojskového tělesa pohraniční stráže a velitele pohraniční brigády v předválečném období, válečnou zkušenost zástupce velitele vojskové setniny pěchoty během rakousko-pruské války a zástupce velitele vojenského okruhu během světové války. Člen → Čs. národní rady v Rusku (březen 1917 – duben 1917), příslušník čs. legií od dubna 1917 do března 1918, zastával funkce předsedy → Komise pro výstavbu čs. vojenských jednotek (duben 1917 – říjen 1917), velitele → Čs. náhradní brigády (říjen 1917 – prosinec 1917) a velitele → Inspektorátu náhradních jednotek čs. sboru (prosinec 1917 – březen 1918). Po odchodu z čs. vojenských jednotek v březnu 1918 byl poslán do výslužby. Na čs. území dorazil v prosinci 1918, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti generála IV. hodnostní třídy.

ČESKÁ DRUŽINA

Vojskové těleso pěchoty čs. legie v Rusku. Velitelství družiny vzniklo 28. srpna 1914. Nacházelo se v → Kyjevě, od října 1914 na přesunu, od listopadu 1914 v → Tarnově, od dubna 1915 na přesunu a v → Dambrovce, od května 1915 na přesunu a v → Tomašově, od června 1915 na přesunu, od července 1915 v → Chelmu a na přesunu, od září 1915 v → Ivani, podléhalo ruskému vojenskému velení. Funkci velitele družiny zastávali pplk. Nikolaj J. → Lotockij (srpen 1914 – říjen 1914), pplk. Josif D. → Sozentovič (říjen 1914 – červen 1915), pkpt. Dmitrij N. → Zembalevskij (červen 1915 – červenec 1915) a plk. Vjačeslav P. → Trojanov (červenec 1915 až únor 1916). Veliteli družiny bylo podřízeno velitelství družiny, I. prapor družiny (leden 1916 až únor 1916), 1. střelecká rota (září 1914 – leden 1916), 2. střelecká rota (září 1914 – leden 1916), 3. střelecká rota (září 1914 – leden 1916), 4. střelecká rota (září 1914 – leden 1916), 5. střelecká rota(červenec 1915 – únor 1916), 6. střelecká rota (říjen 1915 – únor 1916), 7. střelecká rota (listopad 1915 až únor 1916), 8. střelecká rota (listopad 1915 – únor 1916), pomocná rota (říjen 1914 – únor 1916), náhradní rota (březen 1915 – únor 1916) a další jednotky. Velitelství družiny bylo 2. února 1916 přejmenováno na velitelství → Čs. střeleckého pluku.

Svěcení praporu České družiny 11. října 1914 na Sofijském náměstí v Kyjevě (Foto VÚA Praha).

I. prapor družiny

Prapor družiny vznikl 5. ledna 1916. Nacházel se v Ivani, od ledna 1916 na přesunu a od února 1916 v → Tarnopolu, podléhal veliteli České družiny. Součástí praporu bylo velitelství praporu družiny, 1. střelecká rota (leden 1916 – únor 1916), 2. střelecká rota (leden 1916 – únor 1916), 3. střelecká rota (leden 1916 – únor 1916), 4. střelecká rota (leden 1916 – únor 1916) a další jednotky. Prapor družiny byl 2. února 1916 přejmenován na I. prapor Čs. střeleckého pluku.

ČESKÁ KUBICE

Vesnice a železniční zastávka v Československé republice, součást Země české a okresu Domažlice, nyní součást Plzeňského kraje České republiky. Na čs. území zde vstoupili příslušníci → Druhého čs. zvláštního lodního transportu do vlasti (28. červenec 1920), → Třetího čs. zvláštního lodního transportu do vlasti (3. srpen 1920) a → Čtvrtého čs. zvláštního lodního transportu do vlasti (4. srpen 1920).

ČESKÉ NÁRODNÍ SDRUŽENÍ

Krajanská politická organizace ve Spojených státech amerických. Sdružení vzniklo 2. září 1914 na sjezdu delegátů krajanských spolků v Chicagu. Sídlem předsednictva sdružení bylo Chicago a funkci předsedy zastával Ludvík Fischer. Cílem sdružení se stalo podchycení všech krajanských organizací v zemi, přičemž za hlavní úkol zpočátku považovalo charitativní činnost ve prospěch válečných vdov a sirotků. V průběhu jara 1915 se sdružení politizovalo a v říjnu 1915 uzavřelo spojenectví se → Slovenskou ligou (Clevelandská dohoda) ohledně finanční podpory čs. zahraniční akce a poválečného vzniku společného státu v předpokládaném federativním soustátí středoevropských zemí. Obě organizace se spojily v → Čs. národní sdružení a převzaly hlavní tíhu finančního zabezpečení všech akcí nejprve → Českého komitétu zahraničního, od února 1916 → Národní rady zemí českých a od dubna 1917 → Čs. národní rady.

ČESKÝ DOBROVOLNICKÝ SBOR

Česká zajatecká organizace v Italském království. Dobrovolnický sbor byl založen 17. ledna 1917 v italském zajateckém táboře → Santa Maria Capua Vetere, kde byli od prosince 1916 soustřeďováni zajatci české národnosti. Za jeho vznikem stál zajatec Jan → Čapek, před válkou významný funkcionář České obce sokolské, který sbor také organizoval podle sokolských standardů. Členem sboru se mohl stát zajatec české (později i slovenské) národnosti, který souhlasil s požadavkem boje za českou státní samostatnost, a to včetně případného bojového nasazení. Členové sboru byli v květnu 1917 přesunuti do zajateckého tábora v → Padule, kde navázali kontakt s představiteli → Čs. národní rady. Díky povolené agitaci v dalších zajateckých táborech se do řad sboru přihlásilo do podzimu 1917 přes 3 000 českých dobrovolníků, přičemž jejich počet do jara 1918 stoupl na více než 10 000 osob. Po rozhodnutí italské vlády o výstavbě pracovních jednotek z řad zajatců se sbor podílel na výstavbě osmi pracovních praporů, po uzavření smlouvy mezi italskou vládou a národní radou o vytvoření vojenských jednotek se členové sboru začlenili do vznikajících pluků → První čs. zvláštní divize, budované od dubna 1918 ve → Folignu.

Vedoucí představitelé Českého dobrovolnického sboru v zajateckém táboře v Padule v létě 1917, sedící uprostřed předseda sboru Jan Čapek (Foto VÚA Praha).

ČESKÝ KOMITÉT ZAHRANIČNÍ

Ústředí čs. politického exilu. Komitét zahájil oficiálně činnost 14. listopadu 1915 publikací svého „provolání“ ohledně politického programu požadujícího rozpad Rakousko-Uherska a vznik několika samostatných národních států. Hlavními signatáři provolání byli Tomáš G. → Masaryk jako předseda a Josef → Dürich jako místopředseda komitétu, dalšími signatáři byli představitelé krajanských organizací – České kolonie v Paříži, → Českého národního sdružení, Českého výboru v Londýně, → Slovenské ligy a → Svazu čs. spolků v Rusku. Komitét byl 12. února 1916 přejmenován na → Národní radu zemí českých.

Prohlášení komitétu z listopadu 1915, uveřejněné v tiskovém orgánu Československá samostatnost.

ČIHÁK JAROSLAV

(1891–1944), major

Záložní důstojník pěchoty rakousko-uherské brannémoci, důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent C. k.českého gymnasia v Novém Bydžově, Školy jednoročních dobrovolníků v Českých Budějovicích, C. k. české akademie obchodní v Chrudimi a Kursu na záložní důstojníky pěchoty v Borispolu. Mělválečnou zkušenost zástupce velitele a velitele vojskové setniny pěchoty během světové války. Příslušník čs. legií od července 1917, zastával funkce velitele roty střeleckého pluku, velitele roty úderného praporu, zástupce velitele úderného praporu a velitele → Prvního čs. samostatného úderného praporu (od července 1920). Na čs. území dorazil v červenci 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti brigádního generála (divisního generála in memoriam).

ČÍLA ANTONÍN

(1883–1983), podplukovník

Důstojník pěchoty čs. legií. Absolvent C. k. českéodborné školy keramické v Bechyni, C. k. české umělecko-průmyslové školy v Praze a Kursu nazáložní důstojníky pěchoty v Kyjevě. Bez mírovévelitelské praxe v předválečném období. Příslušník čs. legií od září 1914, zastával funkce velitele čety družiny, velitele roty družiny, velitele roty střeleckého pluku, velitele praporu střeleckého pluku, zástupce velitele střeleckého pluku, referenta štábu sboru, referenta velitelství vojska, velitele → Desátého čs. střeleckého pluku [II] (od června 1919) a velitele → Dvacátého osmého čs. lodního transportu do vlasti (květen 1920 – červenec 1920). Na čs. území dorazil v srpnu 1920, stal se příslušníkem čs. branné moci a dosáhl hodnosti brigádního generála.

ČS. ARMÁDNÍ SBOR [I]

Vyšší jednotka čs. legie v Rusku. Velitelství armádního sboru vzniklo nově 5. listopadu 1917. Nacházelo se v → Kyjevě, od února 1918 na přesunu, v → Jagotíně a na přesunu, od března 1918 v → Pirjatíně, na přesunu a v → Penze, od dubna 1918 na přesunu a v → Omsku, od května 1918 v poli, na přesunu a v → Čeljabinsku, podléhalo ruskému vojenskému velení, od února 1918 veliteli → Hlavního velitelství čs. vojska, od května 1918 předsedovi → Čs. prozatímního výkonného výboru, od července 1918 opět veliteli Hlavního velitelství čs. vojska a od října 1918 přímo → Čs. ministerstvu vojenství. Funkci velitele sboru zastávali generál Vladimir N. → Šokorov (listopad 1917 – září 1918) a generál Jan → Syrový (září 1918 – únor 1919), funkci náčelníka štábu zastávali plk. Michail D. → Rajskij (listopad 1917 – leden 1918), generál Michail K. → Ditěrichs (leden 1918 – říjen 1918) a pplk. Bohuslav → Všetička (říjen 1918 ažúnor 1919), funkci podnáčelníka štábu zastávaliplk. Michail D. Rajskij (listopad 1917 – duben 1918), plk. Jaroslav J. → Červinka (duben 1918 až říjen 1918), pplk. Karel → Vašátko (říjen 1918 až prosinec 1918) a pplk. Vojtěch → Klecanda (prosinec 1918 – únor 1919). Veliteli bylo podřízeno velitelství armádního sboru se štábem, → Inspektorát dělostřelectva čs. sboru (leden 1917 – březen 1918), → Inspektorát náhradních jednotek čs. sboru (prosinec 1917 – březen 1918), → Úřad zdravotní služby čs. sboru (listopad 1917 – listopad 1918), → Úřad zdravotní služby čs. sboru v poli (listopad 1918 až únor 1919), → Úřad zdravotní služby čs. sboru v týlu (listopad 1918 – únor 1919), → Intendantstvo čs. sboru (duben 1918 – leden 1919), → Armádní intendantstvo čs. vojska (leden 1919 – únor 1919), → Týlové intendantstvo čs. vojska (leden 1919 – únor 1919), → Úřad automobilní služby čs. vojska (leden 1919 – únor 1919), → První čs. střelecká divize [I] (listopad 1917 – květen 1918), → První čs. střelecká divize [II] (červen 1918 – únor 1919), → Druhá čs. střelecká divize [I] (listopad 1917 – květen 1918), → Druhá čs. střelecká divize [II] (září 1918), → Druhá čs. střelecká divize [III] (říjen 1918 – únor 1919), → Čs. velitelství Dálného východu (říjen 1918 – únor 1919), → Východní oddíl čs. sboru [I] (květen 1918 – červen 1918), → Východní oddíl čs. sboru [II] (září 1918), → Jekatěrinburská skupina čs. vojska (červenec 1918), → Uralská skupina čs. vojska (červenec 1918 – říjen 1918), → Vladivostocká skupina čs. vojska (červenec 1918 – září 1918), → Východní skupina čs. vojska (červenec 1918 až září 1918), → Čs. náhradní brigáda (listopad 1917 až prosinec 1917), → Druhá čs. dělostřelecká brigáda (září 1918 – říjen 1918), → Pátý čs. pěší pluk [II](září 1918 – říjen 1918), → Sedmý čs. pěší pluk [II](září 1918 – říjen 1918), → Osmý čs. pěší pluk [II] (září 1918), → Desátý čs. pěší pluk (září 1918 – říjen 1918), → Jedenáctý čs. pěší pluk (září 1918), → Dvanáctý čs. pěší pluk (září 1918), → Čs. výchovný tábor pro Slováky-zajatce (září 1918 – leden 1919), → První čs. jezdecký pluk (červenec 1918 – únor 1919), → Druhý čs. jezdecký pluk (říjen 1918 – únor 1919), → Čs. samostatný úderný prapor (srpen 1918 až září 1918), III. prapor → Desátého čs. pěšího pluku (září 1918), → První čs. jezdecký oddíl (září 1918 až říjen 1918), → Druhý čs. jezdecký oddíl (září 1918 až říjen 1918), → Čs. aviatický a automobilní oddíl (únor 1918 – červen 1918), → Třetí čs. samostatná technická rota (říjen 1918 – únor 1919), → První čs. technická rota (září 1918 – říjen 1918), → Druhá čs. technická rota (září 1918 – říjen 1918), → Čs. samostatná telegrafní rota (leden 1918 – květen 1918, říjen 1918 – únor 1919), → První polní soud čs. vojska (červen 1918 – únor 1919), → Druhý polní soudčs. vojska (červen 1918 – únor 1919), → Polní soudčs. vojska v Novonikolajevsku (prosinec 1918 – únor1919), → Dočasný polní soud čs. vojska ve Vladivostoku (červen 1918 – září 1918), → Vojenský soud čs. sboru [II] (leden 1919 – únor 1919), → Čs. polní pošta [I] (září 1918 – únor 1919) a další jednotky. Velitelství armádního sboru bylo 1. února 1919 přejmenováno na velitelství → Čs. vojska na Rusi.

Důstojníci štábu armádního sboru, stojící uprostřed velitel sboru generál Šokorov (Foto VÚA Praha).

Dislokace přímo podřízených jednotek Čs. armádního sboru v lednu 1918.

ČS. ARMÁDNÍ SBOR [II]

Vyšší jednotka čs. legie v Itálii. Velitelství sboru vzniklo 17. listopadu 1918 sloučením velitelství → Čs. zvláštního dobrovolnického sboru a velitelství → Šesté čs. střelecké divize [I]. Nacházelo se v → Mandriole a od prosince 1918 na přesunu do vlasti, podléhalo přímo → Čs. ministerstvu vojenství. Funkci velitele sboru zastával generál Luigi G. rytíř → Piccione (od listopadu 1918), funkci náčelníka štábu zastávali plk. Eugenio rytíř → Beaud (listopad 1918) a plk. Carlo → Gleyeses (od listopadu 1918). Veliteli sboru bylo podřízeno velitelství sboru se štábem, štábní rota (od listopadu 1918), → Šestá čs. střelecká divize [II] (od listopadu 1918), → Sedmá čs. střelecká divize (od listopadu 1918), → Velitelství dělostřelectva čs. sboru (od listopadu 1918), → Velitelství zdravotnictva čs. sboru (od listopadu 1918), → Čs. doplňovací velitelství (od listopadu 1918), → Čs. skupina jezdeckých eskadron (od listopadu 1918), → Čs. národní stráž (od listopadu 1918), → Telegrafní rota čs. sboru (od listopadu 1918), → Železniční rota čs. sboru (od prosince 1918), → Vojenský soud čs. sboru (od listopadu 1918), → Čs. vozatajský oddíl (listopad 1918), → Čs. zásobovací oddíl (listopad 1918), → Čs. polní pošta [II] (od listopadu 1918) a další jednotky. Velitelství sboru 25. prosince 1918 dorazilo do → Horního Dvořiště na čs. území.

Dislokace přímo podřízených jednotek Čs. armádního sboru v prosinci 1918.

ČS. AUTOMOBILNÍ ODDÍL

Samostatný vojskový oddíl technických jednotek čs. legie v Rusku. Velitelství oddílu vzniklo 30. června 1918. Nacházelo se ve → Vladivostoku a od srpna 1918 v → Charbinu, podléhalo veliteli → Vladivostocké skupiny čs. vojska a od září 1918 veliteli → Druhé čs. střelecké divize [II]. Funkci velitele oddílu zastával kpt. František → Placák (červen 1918 – září 1918). Veliteli oddílu bylo podřízeno velitelství oddílu a několik automobilních kolon. Velitelství oddílu bylo 26. září 1918 redukováno na → Čs. automobilní rotu.

ČS. AUTOMOBILNÍ ROTA

Samostatná vojsková setnina technických jednotek čs. legie v Rusku. Rota vznikla 26. září 1918 z → Čs. automobilního oddílu. Nacházela se v → Charbinu a na přesunu, od října 1918 v Jekatěrinburgu, podléhala náčelníkovi → Technického oddělení čs. vojska. Rota byla 1. ledna 1919 přejmenována na → Záložní automobilní park čs. vojska.

ČS. AVIATICKÝ A AUTOMOBILNÍ ODDÍL

Samostatný vojskový oddíl technických jednotek čs. legie v Rusku. Velitelství oddílu vzniklo 17. února 1918. Nacházelo se v → Kyjevě a na přesunu, od března 1918 v → Serdobsku, od dubna 1918 na přesunu, v → Penze a na přesunu, od května 1918 v → Krasnojarsku a na přesunu, od června 1918 ve → Vladivostoku, podléhalo veliteli → Čs. armádního sboru [I] a od května 1918 veliteli → Východního oddílu čs. sboru [I]. Funkci velitele oddílu zastával por. Vlastimil → Fiala (únor 1918 – červen 1918). Veliteli oddílu bylo podřízeno velitelství oddílu, aviatická sekce (únor 1918 – červen 1918), automobilní sekce (únor 1918 – červen 1918), technická sekce (únor 1918 – červen 1918) a další jednotky. Velitelství oddílu bylo 19. června 1918 zrušeno.

Vyzdobený vlak automobilního a aviatického oddílu při odjezdu z Penzy v květnu 1918 (Foto VÚA Praha).

ČS. DOPLŇOVACÍ VELITELSTVÍ

Úřad doplňovací služby čs. legie v Itálii. Doplňovací velitelství vzniklo 14. dubna 1918. Nacházelo se ve → Folignu, podléhalo veliteli → Čs. zvláštního dobrovolnického sboru a od listopadu 1918 veliteli → Čs. armádního sboru [II]. Funkci doplňovacího velitele zastával generál Carlo rytíř → Riveri (duben 1918 – leden 1919), jméno náčelníka štábu není autorovi známo. Veliteli služby bylo podřízeno doplňovací velitelství, → Třicátý pátý čs. střelecký pluk (září 1918 – říjen 1918), → Sedmý čs. pracovníprapor (květen 1918), → Osmý čs. pracovní prapor (duben 1918 – květen 1918), → Sedmý čs. doplňovací prapor (květen 1918 – září 1918), → Osmý čs. doplňovací prapor (květen 1918 – září 1918), → První náhradní rota čs. vojska (duben 1918 – leden 1919), → Druhá náhradní rota čs. vojska (duben 1918 až leden 1919), → Záložní nemocnice čs. vojska (duben 1918 – leden 1919) a další jednotky. Doplňovací velitelství bylo 20. ledna 1919 zrušeno.

Sídlo doplňovacího velitelství ve Folignu (Foto VÚA Praha).

ČS. KURGANSKÝ POCHODOVÝ PRAPOR

Vojskový oddíl pěchoty čs. legie v Rusku. Prapor vznikl 20. června 1918. Nacházel se v → Argajaši, od července 1918 v poli a od listopadu 1918 v → Kurganu, podléhal veliteli → Západní skupiny čs. vojska, od července 1918 veliteli → Jekatěrinburské skupiny čs. vojska a veliteli → Uralské skupiny čs. vojska, od října 1918 veliteli → Druhé čs. střelecké divize [III], od listopadu 1918 veliteli → První čs. střelecké divize [II] a od února 1919 veliteli → Jedenáctého čs. střeleckého pluku [II]. Součástí praporu bylo velitelství praporu, 1. střelecká rota (červen 1918 až březen 1919), 2. střelecká rota (červen 1918 – březen 1919), 3. střelecká rota (červen 1918 – březen 1919), 4. střelecká rota (červen 1918 – březen 1919), kulometná rota (červen 1918 – březen 1919) a pomocná rota (červen 1918 – březen 1919). Prapor byl 18. března 1919 přejmenován na III. prapor → Jedenáctého čs. střeleckého pluku [II].

ČS. LEGIE

Neoficiální souhrnný název pro vojenské jednotky čs. zahraniční akce v době světové války a ruské občanské války. Označení se ujalo v průběhu roku 1918 nejprve u čs. vojenských jednotek, jež působily na italském území, v letech 1919 a 1920 se vžilo pro všechny jednotky čs. zahraniční akce, které měly deklarovanou autonomii v sestavě vojska hostitelské země. Podle místa svého působení se čs. legie členily na → Čs. legie v Itálii (duben 1918 – leden 1919), → Čs. legie ve Francii (leden 1918 – březen 1919) a → Čs. legie v Rusku (září 1914 – září 1920). Jejich řídící složkou, která však mohla své pravomoci využívat jen omezeně, bylo nejprve od února 1918 → Hlavní velitelství čs. vojska, od října 1918 pak → Čs. ministerstvo vojenství.

Symbol československých legií, obrněný vlak Orlík na sibiřské magistrále (Foto VÚA Praha).

ČS. LEGIE VE FRANCII

Neoficiální název vojenských jednotek čs. zahraniční akce během světové války, souhrnné označení čs. dobrovolnických jednotek působících na francouzském území. První vojenská jednotka, setnina dobrovolníků Cizinecké legie, vznikla z iniciativy českých krajanských spolků ve Francouzské republice (o něco později také ve Spojeném království Velké Británie a Irska) již na konci léta 1914. Spolky se touto formou snažily vyřadit krajany s původním občanstvím z řad nepřátelských cizinců, a tím zachovat jejich již získané společenské postavení a majetek. Iniciativa byla úspěšná, ale vytvořená jednotka (Rota Nazdar) zanikla během bojového nasazení u Arrasu v květnu 1915. Francie se postupně stala řídícím střediskem čs. zahraniční akce, a to díky sídlu sekretariátu → Národní rady zemí českých (únor 1916 – duben 1917) a → Čs. národní rady (duben 1917 – říjen 1918), nakonec pak jako oficiální sídlo čs. prozatímní vlády. Nová fáze výstavby čs. vojenských jednotek ve Francii začala až na konci roku 1917, poté, co francouzský president Raymond Poincaré 16. prosince 1917 vydal dekret o vzniku autonomní čs. armády jako součásti dohodových vojsk. Na tomto základě vzniklo 27. února 1918 → Hlavní velitelství čs. vojska, jemuž byly nominálně podřízeny čs. vojenské jednotky na francouzském, italském a ruském území. Jako místo výstavby prvních čs. vojenských jednotek bylo vybráno město → Cognac, kde již 14. listopadu 1917 vznikl → Čs. střelecký prapor v Cognacu, vytvořený z transportů čs. dobrovolníků z Rumunska a Ruska (→ První čs. lodní transport do Francie, → Druhý čs. lodní transport do Francie, → Třetí čs. lodní transport do Francie). Stálý příliv čs. dobrovolníků ze Spojených států amerických od počátku roku 1918 (zprvu pouze vyslaných z rekrutačních středisek přímo do Francie, od dubna 1918 procházející základním výcvikem v čs. vojenském táboře ve → Stamfordu) umožnil výstavbu → Dvacátého prvního čs. střeleckého pluku v lednu 1918, → Dvacátého druhého čs. střeleckého pluku (za přispění dobrovolníků → Čtvrtého čs. lodního transportu do Francie) v květnu 1918, → Čs. náhradního tělesa v květnu 1918, → Dvacátého třetího čs. střeleckého pluku v prosinci 1918, → Dvacátého čtvrtého čs. střeleckého praporu v lednu 1919 a dalších jednotek. První dva pluky byly v podřízenosti → První čs. střelecké brigády [II] nasazeny na podzim 1918 v bojových akcích na západoevropském válčišti světové války, ostatní jednotky byly z důvodu ukončení válečných akcí posílány přímo do vlasti, přičemž všechny ve Francii vytvořené čs. vojenské jednotky byly nakonec podřízeny velitelství → Páté čs. střelecké divize. Celkem do čs. vojenských jednotek ve Francouzské republice vstoupilo do konce světové války přes 9 000 dobrovolníků.

Místa pobytu čs. vojenských jednotek na francouzském území.

Místa pobytu čs. vojenských jednotek na italském území.

ČS. LEGIE V ITÁLII

ČS. LEGIE V RUSKU

Místa zastávek lodí čs. lodních transportů do vlasti – jihozápadní směr.

ČS. LODNÍ ODDÍL

Samostatná vojsková setnina technických jednotek čs. legie v Rusku. Oddíl vznikl 15. listopadu 1919. Nacházel se ve → Vladivostoku a podléhal veliteli → Čs. velitelství Dálného východu. Součástí oddílu bylo velitelství oddílu, posádky čs. lodí a další složky. Oddíl byl 15. března 1920 přejmenován na → Čs. námořní oddíl.

ČS. LODNÍ TRANSPORTY DO VLASTI

Místa zastávek lodí čs. lodních transportů do vlasti – východní směr.

ČS. MINISTERSTVO VOJENSTVÍ

ČS. MINISTERSTVO VOJENSTVÍ, ODDĚLENÍ V RUSKU

Ústřední vojenský úřad čs. legie v Rusku. Oddělení vzniklo 8. ledna 1919 z → Prozatímního odboru čs. ministerstva. Nacházelo se v → Jekatěrinburgu, od března 1919 na přesunu a v → Irkutsku, bylo složkou → Čs. ministerstva vojenství a od května 1919 složkou Ministerstva národní obrany. Funkci náčelníka oddělení zastával Bohdan → Pavlů (leden 1919 – listopad 1919). Náčelníkovi oddělení byla podřízena kancelář náčelníka oddělení, → Politická správa čs. vojska (leden 1919 – listopad 1919), → Vojenská správa čs. vojska (leden 1919 – červenec 1919), → Finanční správa čs. vojska (leden 1919 až listopad 1919), → Vojenský inspektorát čs. vojska (leden 1919 – listopad 1919) a → Vrchní kontrola čs. vojska (leden 1919 – listopad 1919). Oddělení bylo 26. listopadu 1919 přejmenováno na → Čs. vojenskou správu na Sibiři.

ČS. NÁHRADNÍ BRIGÁDA

ČS. NÁHRADNÍ DĚLOSTŘELECKÝ ODDÍL

ČS. NÁHRADNÍ ODDÍL

Místopředseda národní rady Josef Dürich při přehlídce dobrovolníků náhradního oddílu v Kyjevě v srpnu 1916 (Foto VÚA Praha).

ČS. NÁHRADNÍ PRAPOR [I]