Slová

DÁVID KUCHTANIN

Obsah

SLOVÁ

ZA ZRKADLAMI

NIEKDE MEDZI JESEŇOU A ZIMOU

HRA NA LÁSKU

KÝM ZAPADNE SLNKO

(NE) VYLIEČENÝ

STRACH

TIENE

NAVŽDY

TICHO V SIETI

POÉZIA NEZABÍJA, OŽIVUJE!

V LÁSKE

ŽIVOT V OBDOBÍ SUCHEJ ZIMY

NIEKDE, V DIAĽKE

SLEPÁ NÁDEJ NIČÍ VŠETKO

OBDOBIE TICHA

POCIT NECITLIVÉHO ŠŤASTIA

NÁVRAT

KRAJŠIE A LEPŠIE NEŽ SA ZDALO

MODRÁ

24

NIEČO, ČO JE LEN TVOJE

MOŽNO AJ NAVŽDY!

ZAČIATKY SÚ ŤAŽKÉ

NA RUŽIACH (USTLANÉ)?

LÁSKA POCHÁDZA Z HVIEZD

SEDEM DNÍ

DNI, KEĎ MI CHÝBAŠ

NON REM

NIEČO AKO ZAČIATOK LETA

NA VLNÁCH

LEN S TEBOU

VŽDY PRI MNE

DOTYK LETA

MIER

ČIERNOBIELY SVET

ŠANCA

TVOJE OBĽÚBENÉ

BOLESŤ CEZ MIKROFÓN

SĽUB

ATRAMENT NAMIESTO KRVI

SLOVÁ

Je to už dávno čo sme prešli touto cestou

V nebeskom kľude mám pocit, že sa ti znovu odovzdávam

Mám čas premýšľať nad touto chvíľou

Pozerám sa dopredu a hovorím si:

„Tieto slová ti na diaľku rozprávam“.

Ich sila spája čas a miesto

V tichu večera sú mojím mestom

Sú ako mosty, čo spájajú srdcia

A s každým slovom cítim, že som bližšie, tvoja duša je vrúcna.

Dotýkajú sa duše, akoby boli pierkami

Na ceste dlhej, kde spomienky sú za dverami

Každý verš je svedkom minulosti

A budúcnosťou plnou nádeje a radosti.

Skrze slová meníme svet, čo vnímame

Ich pravdu stále v sebe objavujeme

A tak ti ich posielam, nech ich cítiš tiež

S nádejou, že raz ich budeš počuť blízko, nie len z diaľky dnes.

ZA ZRKADLAMI

Triedime otázky ako by sme mali na výber

Pritom ani netušíme aký je náš životný smer

Žalostná pravda, ktorá nám niekedy nedá spávať

Hromadí sa ako vyprané oblečenie, ktoré nechceme skladať

Najlepšie by bolo to všetko preprať

Avšak naše myšlienky, priania, túžby hovoria zostať!

Užívať si skrytú slobodu tých nevinných hier

Čas od času mám pochybnosti, či mám vôbec na výber

Niekedy sa nám zdá, že jediným vykúpením je vzdať sa

Niekedy je však bolesť omnoho horšia ako zakopnúť malíčkom do stola

Ženieme sa tak za tým, čo nakoniec nikdy nebude

A prečo vlastne?

Žijeme azda v nejakom blude?

Človek si často neuvedomuje, čo sa deje

Jeho pocity k niekomu sú predsa tak silné

Ich podstatu si všimne však neskoro

Keď sa stanú chyby, ktoré nás stoja mnoho

V krajine, tam kde slzy sú za zrkadlami

Za večnými maskami našich tvárí

Sú príbehy, ktoré sú jednoduché

Pravdivé a pritom nikdy neprezradené.

NIEKDE MEDZI JESEŇOU A ZIMOU

V starých srdciach sa nachádza bolesť

Tak spútaná mrežou starých spomienok

Hovoria o tom, ako nás budú v živote viesť

Aj keď by mal dohorieť posledný sviečky plamienok

Čím viac sa snažíš zabudnúť, tým viac sa do toho vžívaš

Vieš, že jediný rozdiel je len kalendár

Tam vidíš, čím všetkým bezhlavo mrháš

Nepomôže ti už ani jeden vrodený dar

Žijem v období, ktoré nikdy nebolo pre slabých

Je to niečo ako neviditeľný vnem

Tak nepatrný a pritom tak slastný

Ako jeden neopísateľný sen

Som rád, že som v tomto období

Nič viac vo svojom živote nepotrebujem

Užívať si život do studenej staroby