Hvězdy fotbalového hřiště
Rashford

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Harry Coninx

Hvězdy fotbalového hřiště - Rashford – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2025

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Tato kniha je beletrizovanou biografií popisující některé z klíčových milníků dosavadní kariéry Marcuse Rashforda.

Některé události zde popsané jsou založené na představivosti autora a pravděpodobně zcela neodrážejí to, co se skutečně odehrálo.

Byla jednou jedna kniha… a jakmile ji dočetli, skončila zastrčená v knihovně. Tak to ale skončit nemusí!
Pošlete ji dál s www.restorio.cz.

Albatros Media podporuje udržitelný rozvoj, který vrací použitým věcem smysl. On-line antikvariát Restorio vaše knihy odkoupí a zaplatí vám ihned – nečekáte, až se prodají. Získané peníze si můžete nechat, nebo si vyberete charitu, kterou jimi podpoříte. V tom případě navýší Restorio částku o 20 %.

This edition is published by arrangement with Ransom Publishing Ltd.

© 2024, Ransom Publishing Ltd.

Translation © Petr Jiříček, 2025

ISBN tištěné verze 978-80-253-7380-4

ISBN e-knihy 978-80-253-7395-8 (1. zveřejnění, 2025) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-7396-5 (1. zveřejnění, 2025) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-253-7388-0 (1. zveřejnění, 2025) (ePDF)

Pro moji sestru Georgii, která trávila hodně času v brance, abych já mohl trénovat střelbu.

1

Nejklidnější chlap na stadionu

Březen 2019, Park princů, Paříž, Francie
PSG versus Manchester United

Když se Marcus rozhlédl po hráčích, kteří seděli v šatně Manchesteru United, nemohl si nevšimnout, že mnoho jeho obvyklých spoluhráčů chybí.

Nebyl tu Paul Pogba, Alexis Sánchez, Anthony Martial, Juan Mata, Jesse Lingard, Phil Jones, Ander Herrera ani Nemanja Matič.

„Ze všech hráčů, kteří jsou zranění nebo vykartovaní, by se skoro dala sestavit ještě jedna základní jedenáctka,“ zamumlal vedle něj Romelu Lukaku, který sledoval, jak se Marcus dívá po šatně.

Marcus se na belgického útočníka, který se sám právě vrátil po zranění, usmál.

„Možná to bude dlouhý večer,“ řekl odhodlaně, „ale jsem si jistý, že to zvládneme.“

Nervózní atmosféra v šatně Manchesteru United však naznačovala, že jen málokterý z jeho spoluhráčů to vidí stejně.

S PSG se United utkali o dva týdny dříve na Old Trafford a v prvním duelu tohoto osmifinále Ligy mistrů prohráli 0 : 2.

„Když jsme je nedokázali porazit doma, jak je proboha chceme porazit tady?“ položil Andreas Pereira nahlas jedinou otázku, nad kterou tým od té porážky dumal.

Marcus se obrátil na nového trenéra United Oleho Gunnara Solskjæra v domnění, že mladíka uklidní. Jenže Ole byl zaneprázdněný rozhovorem se svými asistenty z trenérského týmu a Andrease neslyšel.

Marcus tedy vstal, aby vyhledal některého ze starších a zkušenějších hráčů, kterého chtěl požádat, aby Andrease uklidnil místo trenéra.

A v tu chvíli si to uvědomil. Sice mu bylo teprve jednadvacet let, ale v současném týmu to znamenalo, že je zkušenější než většina ostatních hráčů. To on by měl jít příkladem a tým inspirovat.

„Nedrtili nás, Andreasi,“ prohlásil Marcus jasně a hlasitě, aby ho slyšeli všichni. „Většinu zápasu to bylo nula nula – dneska prostě jen potřebujeme dát rychlý gól. Když se nám to podaří, začnou panikařit – a v ten moment toho musíme využít.“

Kapitán týmu Ashley Young souhlasně pokýval hlavou. „Dneska musíme riskovat, kluci,“ řekl a pokynul, aby se postavili na nohy. „Nemáme co ztratit.“

Jen o chvíli později už Marcus stál venku v dešti a poslouchal podmanivé tóny známé hymny. Zhluboka se nadechl a začal postupovat kolem řady hráčů PSG. Potřásl si rukou s Kylianem Mbappém, Ángelem Di Maríou, Julianem Draxlerem, Thiagem Silvou… ten zástup superhvězd se zdál být nekonečný.

Z každého z nich vyzařovalo sebevědomí, ale během dvou minut po úvodním hvizdu se vše změnilo.

Neopatrnou zpětnou přihrávku Thila Kehrera zachytil Romelu Lukaku a vyrazil vpřed. Oběhl brankáře PSG Gianluigiho Buffona a pak zasunul míč do sítě.

United se dočkali brzkého gólu, který tak potřebovali.

„Skvělé, pojďme dál!“ křičel Marcus a gestikuloval na spoluhráče, aby se vrátil k půlicí čáře. „Ještě potřebujeme dva další!“

Přesně jak Marcus řekl týmu v šatně, United potřebovali, aby to hráčům PSG nemyslelo jasně. Potřebovali udeřit hned, dokud francouzský soupeř panikařil a dělal chyby.

O deset minut později se však ukázala kvalita francouzského týmu. Kylian Mbappé se dostal k míči a poslal ho na druhé křídlo. Na zadní tyči už čekal Juan Bernat a doklepl centr do branky.

United kvůli pravidlu o zvýhodněných gólech na hřišti soupeře stále potřebovali k postupu dva góly, ale za stavu 1 : 1 už vytasilo drápy i PSG.

Naštěstí pro Manchester působil mokrý trávník obráncům PSG problémy – a pokaždé, když podklouzli, zvládl se za ně Marcus dostat. Své příležitosti ale zatím nedokázal využít.

„Marcusi!“ zavolal na něj Ashley Young. „Neboj se střílet. Je mokro, a pokud se míč od někoho odrazí, může jít kamkoli.“

Marcus přikývl a už o pár minut později se dočkal příležitosti. Vzal si míč a vystřelil na branku.

Nebyl to jeho nejlepší pokus, ale míč se po mokrém trávníku skutečně sklouzl a Buffon ho neudržel v rukavicích. Lukaku byl připravený a odražený míč uklidil do branky.

Nyní už vedli United 2 : 1, ale v celkovém skóre stále zaostávali.

„Potřebujeme ještě jeden, kluci!“ zařval Marcus. „Ještě jeden, a postoupíme!“

Jenže gól nepřicházel, a ve druhém poločase navíc PSG dominovalo. Šance měl Mbappé i Di María, ale United se díky štěstí i pevné obraně opakovaně dokázali ubránit.

Marcus se podíval k lavičce a téměř vzýval Pogbu nebo Martiala, aby se jako zázrakem zjevili a pomohli zápas zachránit.

Nestalo se tak, místo toho trenér Ole poslal na hřiště Dioga Dalota a Tahitha Chonga, dva hráče, kteří byli věkem ještě teenageři.

Překvapivě to byl právě Diogo Dalot, kdo přinesl kýžené oživení a změnu. Těsně před koncem zápasu si vzal míč asi pětadvacet metrů od branky soupeře a vypálil. Míč se odrazil od obránce PSG na roh.

„Pojďme ještě!“ burcoval Marcus tým a volal na obránce, aby zhustili prostor před brankou, ale rozhodčí přerušil hru.

„Co se děje?“ zeptal se Luke Shaw, když přišel za Marcusem.

„Nevím,“ pokrčil Marcus rameny.

„Byla to ruka!“ křičel Dalot a prodíral se kolem hráčů PSG. „Říkám vám, že hrál rukou.“

Rozhodčí naznačil, že se půjde podívat na obrazovku VAR, a odběhl k postranní čáře.

Celý stadion zatajil dech a Marcus se podíval na výsledkovou tabuli.

Běžela devětaosmdesátá minuta. Pokud by byla nařízena penalta, United by měli šanci dokázat nemožné.

Po chvíli rozmýšlení, která hráčům připadala jako hodina, se rozhodčí konečně vrátil na hřiště a ukázal na penaltový puntík.

Zatímco všichni hráči a příznivci United oslavně křičeli, fotbalisté a fanoušci PSG mohutně protestovali. Marcus to ale nevnímal, vzal si míč a postavil ho na penaltový puntík.

Měla to být jeho vůbec první penalta v ostrém zápase za United.

Hráči PSG se kolem něj motali, dohadovali se s rozhodčím, divoce gestikulovali, ale Marcus všechny ignoroval.

Před sebou měl jen jediný cíl a nemohl si dovolit příliš nad ním přemýšlet.

Nakonec, když všechen rozruch utichl, konečně mohl odkrokovat vzdálenost od míče. Přesto koutkem oka stále viděl, jak se za ním někteří hráči PSG pošťuchují s jeho spoluhráči.

Vytěsnil je z hlavy, udělal několik kroků dozadu a jen zíral na Buffona, který se tyčil v brance jako maják na pobřeží. Tenhle legendární brankář hrál Ligu mistrů ještě dřív, než se Marcus vůbec narodil.

Rozhodčí foukl do píšťalky a Marcus se s lehkým obloukem rozběhl k míči. Trefil ho parádně a poslal ho přímo do levého horního rohu…

GÓÓÓL!

Bylo to 3 : 1 pro Manchester United a 3 : 3 v rámci celého dvojzápasu – ale United vstřelili víc gólů na hřišti soupeře. Postoupili do čtvrtfinále Ligy mistrů, a to za těch nejneuvěřitelnějších a zdánlivě nemožných okolností!

Marcus cítil adrenalin, který se mu prohnal žilami, a jako hrdina večera se rozběhl k rohovému praporku. Sklouzl se na kolenou po mokrém trávníku před fanoušky United, kteří absolvovali tu dlouhou cestu do Paříže.

Sotva stačil vstřebat euforii, které podlehl, když ho zasypali spoluhráči.

„Jak jsi to udělal, Marcusi?“ křičel na něj Andreas Pereira. „Jsi ten nejklidnější chlap na stadionu!“

Marcus byl příliš rozjařený, než aby mohl promluvit, a tak se jen smál.

Pravda byla taková, že penaltu takhle proměnil už tisíckrát – pokaždé jako malý kluk u nich na zahradě.

A pokud šlo o ohromování světa góly, které rozhodují zápasy, Marcus cítil, že má ještě hodně co nabídnout.