Sherlock Holmes
Skandál v Čechách

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Sir Arthur Conan Doyle

Sherlock Holmes – Skandál v Čechách – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2025

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

The Sherlock Holmes Children’s Collection: Mystery, Mischief and Mayhem: A Scandal in Bohemia

Text Copyright © 2020

Inside illustrations copyright © 2020

Cover illustrations copyright © 2020

Originally written by Sir Arthur Conan Doyle; Adapted by Stephanie Baudet

and illustrated by Arianna Bellucci.

Published under licence from Sweet Cherry Publishing Limited.

Translation © Tereza Kupková, 2025

E-book konverzi vytvořilo Grafické a DTP studio Fragment

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2025

ISBN tištěné verze 978-80-253-7468-9

ISBN e-knihy 978-80-253-7488-7 (1. zveřejnění, 2025) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-7489-4 (1. zveřejnění, 2025) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-253-7483-2 (1. zveřejnění, 2025) (ePDF)

Kapitola první

Sherlock Holmes rozhodně není jako jiní lidé. Je to myslící a pozorovací stroj. Na ostatní nemá čas. Přátelství ho nezajímá (kromě toho našeho, jak bych si rád myslel) a zcela určitě by neplýtval svým časem na jakýkoli romantický vztah.

Vím, že některé dámy považuje za krásné – sám mi to řekl. Nikdy jsem však neviděl, že by jakékoli z nich věnoval víc než dvě minuty svého drahocenného času. Tedy kromě jedné. Té, které říká ta žena.

Její jméno je Irena Adlerová.

Jednoho večera na sklonku března 1888 jsem náhodou procházel po Baker Street, cestou domů od jednoho z mých pacientů.

Už nějakou dobu jsem svého přítele Sherlocka Holmese neviděl. Většinu času mi zabírala má lékařská praxe a zbytek jsem věnoval své drahé manželce. Tu a tam jsem vyčetl z novin, na čem Holmes zrovna pracuje. Stále se rád věnoval důkladnému studiu zločinů a své opravdu neobyčejné schopnosti využíval k řešení všemožných záhad, s nimiž si policie nevěděla rady.

V případu Trepoffovy vraždy byl vyslán do Oděsy, ukrajinského města.

Objasnil také tragédii bratrů Atkinsonových na Ceylonu. A pak s největší pečlivostí vyřídil důležitou misi pro holandskou královskou rodinu.

Kromě těchto novinek jsem však o každodenních aktivitách svého přítele nevěděl zhola nic.

Toho dne na konci března pršelo a na ulici nebylo mnoho volných nájemných drožek. Když jsem procházel kolem důvěrně známých dveří, vzhlédl jsem k Holmesovým oknům a náhle jsem pocítil touhu znovu ho spatřit. V jeho pokojích se svítilo, za závěsy jsem dvakrát zahlédl přejít jeho vysokou, štíhlou siluetu. Energicky pochodoval pokojem sem a tam, s hlavou skloněnou na prsa a rukama sepnutýma za zády. Tenhle styl chůze jsem viděl už mnohokrát předtím. Dával znát, že Holmes pilně pracuje. Očividně byl na stopě nějaké nové záhadě.

Zazvonil jsem na domovní zvonek.

Otevřela mi jeho domácí, paní Hudsonová.

„Ach, doktore Watsone, pane. Vždyť jste celý promočený! Dovolte, vezmu vám plášť. Tohle vlhko vašemu zranění z války moc nepřidá.“

Usmál jsem se na ni a svlékl si svůj mokrý kabát.

„Pan Holmes má jednu ze svých nálad. Prý mu nemám nosit nahoru večeři, dokud nezavolá,“ dodala nesouhlasně. „Ale vás určitě rád uvidí.“

Vystoupal jsem po schodech k pokojům, které jsem kdysi s Holmesem obýval, a zaklepal na dveře.

Kapitola druhá

Holmes zpočátku nevypadal příliš nadšeně, že mě vidí, já však tušil, že byl myšlenkami stále u svého případu. Hluboko uvnitř jsem věděl, že ho můj příchod potěšil. Když mávl směrem ke křeslu a nabídl mi doutník, měl v očích přátelský výraz. Potom se postavil ke krbu a zadíval se na mě tím svým zvláštním, zamyšleným způsobem.

„Manželství vám svědčí,“ prohlásil. „Mám dojem, Watsone, že jste od našeho posledního setkání přibral tři a půl kilogramu.“

„Jen tři,“ odpověděl jsem.

„Myslím, že o malinko víc, Watsone. A chápu to správně, že nyní máte svou vlastní lékařskou ordinaci? Nesvěřil jste se mi, že si ji plánujete pořídit.“

Přikývl jsem a zvedl pravou nohu, abych se ujistil, že má pravdu.

„Samozřejmě.“

„Kolikrát přesně?“