Čteme sami
Koťátko z Veselíčka

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.fragment.cz

www.albatrosmedia.cz

Renata Špačková

Čteme sami – Koťátko z Veselíčka – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2025

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Chcete, aby příběh této skvělé knihy pokračoval i potom,
co ji dočtete? Tak ji pusťte dál do světa! Vše potřebné se
dozvíte na www.restorio.cz.

Albatros Media podporuje udržitelný rozvoj, který vrací použitým věcem smysl. On-line antikvariát Restorio vaše knihy odkoupí a zaplatí vám ihned – nečekáte, až se prodají. Získané peníze si můžete nechat, nebo si vyberete charitu, kterou jimi podpoříte. V tom případě navýší Restorio částku o 20 %.

Renata Špačková

Čteme sami – Koťátko z Veselíčka

Ilustrovala Klára Veselá

Obálka Grafické a DTP studio Albatros Media, Kamila Flonerová

Vydalo nakladatelství Fragment v Praze roku 2025

ve společnosti Albatros Media a. s.

se sídlem 5. května 22, Praha 4.

Číslo publikace 46 186

Odpovědná redaktorka Jitka Pastýříková

1. vydání

Text © Renata Špačková, 2025

Illustrations © Klára Veselá, 2025

E-book konverzi vytvořilo Grafické a DTP studio Fragment

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2025

Pro čtenáře od 6 let

www.fragment.cz

e-shop: www.albatrosmedia.cz

e-mail: info@albatrosmedia.cz

www.facebook.com/nakladatelstvi.fragment

Vytěžování textu či dat z této publikace ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU je zakázáno.

Cena uvedená výrobcem představuje nezávaznou doporučenou spotřebitelskou cenu.

ISBN tištěné verze 978-80-247-5484-0.

ISBN e-knihy 978-80-253-7502-0 (1. zveřejnění, 2025) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-253-7503-7 (1. zveřejnění, 2025) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-253-7476-4 (1. zveřejnění, 2025) (ePDF)

Nejmilejší zvířátko na světě

V malém domku na kraji města Veselíčko bydlela rodina Veselých. Tatínek Tonda měl rád přírodu. Po jednom nedělním obědě proto řekl: „Nepořídíme si domů nějaké zvířátko?“

Maminka Anička se nejistě usmála. „Péče o zvířátko vyžaduje plno času.“

Zato obě děti Veselých začaly vesele poskakovat. „Táto, to je skvělý nápad. My se o něj budeme starat. Slibujeme. Na psí uši, na kočičí svědomí.“

Mladší Zuzanka dostala nápad. „Nejlepší bude koupit opičku.“ S tou by bylo v jejich domečku veselo.

Starší Lucka byla proti. „Opičku si jen tak někdo koupit nemůže! Mně by se líbil i obyčejný králíček.“

Tatínek se podrbal za uchem. „Já myslel, že budete chtít pejska. Jako malý jsem si přál bernardýna.“

Maminka se zamračila. Tatínek se proto rychle opravil: „Bernardýn je moc velký. Stačil by pudlík.“

Maminka se ale nedala. „Takový pejsek, i docela malý, se musí venčit několikrát za den. I když v televizi dávají fotbal nebo pohádku. Nebo venku prší. Je to velká starost pro celou rodinu. Pomáhat musí všichni,“ vysvětlovala.

Tátovi, Zuzce i Lucce došla slova. Opice ani pejsek do rodiny Veselých nepřibydou…

„Takže žádné zvířátko nepořídíme?“ hlesla Zuzka.

Co si přála Zuzka?
Po čem toužil tatínek?

Maminka se zatvářila tajemně. „Králíčka pořídit můžeme. Bydlel by ale v kleci. Nevítal by nás u dveří. Já bych vybrala jiné zvířátko. Jako malá holka jsem měla také velké přání. Přála jsem si mít nejmilejší zvířátko na světě. Nemusí se venčit. Může bydlet doma. Rádo chodí vítat svou rodinu ke dveřím. Má hebký kožíšek jako králíček. Umí přiběhnout na zavolání. Dokonce dokáže chodit na vodíku, když ho to naučíte. A obratné je jako opička. Vyskočí na strom jako nic. Kdo to je? Hádejte!“

Táta i Zuzka s Luckou koukali trochu udiveně. Vážně takové zvíře žije a mohli by ho mít doma?

„Mami, dej nám nápovědu,“ škemrala Zuzka.

Maminka souhlasila. „Poslouchejte: Dlouhé vousky, čtyři tlapky. Ráda chodí do zahrádky. Uši, co všechno slyší. Nožky tiše našlapují. Nebojí se myší!“

Lucka se zklamaně zamračila. „Mami, není to náhodou kočka? Co je na ní tak báječného?“

Maminka přikývla. „Je to kočka! Pro mě byla vždycky nejmilejším zvířátkem na světě. Kočičí předení zahřeje u srdce a pohladí po duši.“

Zuzka zvesela vyskočila. „Budeme mít kočičku. Už se na ni těším.“

Tatínek pokrčil rameny. „Tak dobrá. Ale mohl by to být kocourek? Aby těch holek u Veselých nebylo už trochu moc.“

Jaké zvířátko chce maminka?
Souhlasil zbytek rodiny?

Kde se kupují kočky?

Zuzka byla celá nesvá. Do jejich domku ve Veselí přibude další nájemník. Tak se to rozhodlo. Ale od té chvíle se vůbec nic nedělo.

„Sliby chyby. Ty jsi, mami, vymyslela, že budeme mít doma kočičku. Táta s tím souhlasil. Ale pořád nic. Už jsem dvakrát otáčela kalendář. Já se jí snad nikdy nedočkám!“

Maminka se usmála a zatvářila se tajemně. „To přece nejde tak rychle. Kočičku si nemůžeš koupit jako rohlík v obchodě. Kdo si počká, ten se dočká.“

Druhý den spolu šly na nákup do malého obchůdku. U pokladny visel plakátek s fotkou koťátek. „Mami, podívej, tady se prodávají koťátka!“

Paní prodavačka zavrtěla hlavou: „Kdepak koťata v obchodě s jídlem! Možná bych tu našla nějaké krmení pro koťata. Plakátek je od paní Novotné. Narodilo se jim šest koťátek. Všechna si nemohou nechat. A tak hledají, kdo by jim dal nový domov.“

Zuzka vesele zatleskala. „Maminko, půjdeme za paní Novotnou. Jedno koťátko si od ní vezmeme domů. A už nemusíme vůbec na nic čekat.“

Sotva přišly domů, byla Zuzka celá netrpělivá.