Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU je bez souhlasu nositele práv zakázána.

Skandar and the Skeleton Curse

Text copyright © De Ore Leonis 2024

Illustrations copyright © Two Dots 2024

Published by arrangement with Simon & Schuster UK Ltd,
1st Floor, 222 Gray’s Inn Road, London, WC1X 8HB

All rights reserved

No part of this book may be reproduced or transmitted in any form or by any means, electronic or mechanical, including photocopying, recording or by any information storage and retrieval system without permission in writing
from the Publisher.

Translation © Daniela Orlando, 2025

Czech edition © Host — vydavatelství, s. r. o., 2025

(elektronické vydání)

ISBN 978-80-275-1266-9 (PDF)

ISBN 978-80-275-1267-6 (ePUB)

ISBN 978-80-275-1268-3 (MobiPocket)

Mým bratrům Alexovi a Hugovi,
kteří mi ukázali, že láska se umí vznést do oblak
stejně snadno jako překonat oceán.

Předehra

Jezdkyně se na své divoké jednorožce
tryskem hnala přes opuštěný hřbitov.

Dívka byla spíš kost než kůže a její
jednorožka jakbysmet.

Mihly se nespatřené jako trýzněné přízraky
mrtvých, kteří jsou pohřbeni pod zdejšími
stromy, hluché k praskání listí spřízněného
se vzdušným živlem i k šepotu kmenů
obrostlých chaluhami.

Lesní zvířata se schovávala před jejich zlobou
do hájemství zemního živlu pod kořeny stromů. Sálala z nich taková zahořklost, že i krvavá
červeň podzimního listí ztrácela po jejich
průjezdu lesk.

Dojely ke stromu bílému a hladkému
jako jejich kosti.

Zuřivá jestřábice přitiskla čenich k nápisu
vyrytému do kůry, který hlásal:

KRVAVÁ LUNA
ZEMŘELA V BITVĚ — POHÁR CHAOSU

Kenna Everhartová přejela prsty po písmenech tvořících matčino jméno.

ERIKA EVERHARTOVÁ
ZEMŘELA — ZRCADLOVÉ ÚTESY

Vytáhla z opasku nůž a se zběsilým výkřikem jím zaryla do duchovního stromu.

Odřezky bílé kůry se snášely na zem jako letní sníh, dokud ZRCADLOVÉ ÚTESY dočista nezmizely a ZEMŘELA nevystřídalo…

ZAVRAŽDĚNA.

Kenna ještě jednou zavyla bolestí a potom nasedla na svou jednorožku.

Zatím to stačí. Eričino tělo tady není.
Nikdy tu nebylo.

A Kennu čeká práce.

Jestřábice s ní vběhla mezi pestrobarevné stromy a Kenna ji pobídla k ještě větší rychlosti.

Tenhle hřbitov je živelním pomníkem poutu,
které jí chybí.

Je totiž spřízněná se všemi pěti živly.

A Jestřábice bude žít věčně.

Ne.

Obě musejí žít věčně.

Jehlinu následnici teď zajímaly jen dvě věci.

Pomsta. A nesmrtelnost.

Protože Kenna Everhartová už nikdy
nehodlá zažít bezmoc.

Kapitola 1

Slavnost země

Skandar Smith se díval, jak mezi obrněnými stromy Hnízda tančí paprsky zapadajícího slunce. Na práh stromového domku, o který se dělil s trojicí svých nejlepších kamarádů, k němu doléhala důvěrně známá vřava doprovázející jejich snahu odjet na zemní slavnost včas.

„Bobby! Vždyť ještě ani nemáš oblečenou bundu!“ zoufala si Flo Shekoniová.

Jezdecké boty Bobby Brunové přistály na plechové podlaze, až to zadunělo. „Odmítám se převlíkat dřív, než budu bezpodmínečně muset. Zelená mi prostě nesluší.“

„Jo, zato žlutá dokonale ladí s tvojí optimistickou povahou,“ utrousil Mitchell Henderson jízlivě.

„To sis taky mohla odpustit,“ pronesla káravě Flo a Skandar vytušil, že Bobby udělala na Mitchella neslušný posunek. „Vím, že máš radši vzdušné období, Bobby, ale už musíme jet, jinak tu slavnost úplně prošvihneme.“

„Proč ti na tom tak záleží?“ reptala Bobby. „Vždyť nesnášíš davy.“

„Blesky a meteory!“ zanadával Mitchell. „Zapomněl jsem, že mám tuhle bundu natrženou. Vždyť je mi vidět skoro celý rameno!“

„Můžeš si vzít moji bundu,“ navrhla mu s nevinným výrazem Bobby. „Já si nechám žlutou…“

„Mitchelli Hendersone, jestli si od ní necháš vnutit tu zelenou bundu, tak tě…“

„No jen do toho, Flo!“ zavýskla Bobby a pak se ozval smích a dusot běžících nohou.

Skandar se pousmál a konečně se otočil ve dveřích. „Hej! Teď už jsme zobáci, skoro hotoví, vyškolení jezdci.“ Vešel do domku a jen taktak se vyhnul Flo utíkající za Bobby, která se pro změnu honila za Mitchellem. „Jestli budete pořád takhle blbnout, asi si budu muset najít nějaký dospělejší kamarády. Trochu si rozšířit… pole působnosti.“

Flo, Bobby a Mitchell se zarazili, podívali se po sobě a pak… se vrhli na něj a v záchvatu smíchu ho povalili na hromadu sedacích pytlů.

„Nerada ti beru iluze, ducháčku,“ uchechtla se Bobby, „ale nikdo jinej by o tebe nestál.“

Skandar dramaticky vzdychl. „Tak to si asi budu muset vystačit s váma třema.“ A na jeden blažený okamžik mohl skoro až předstírat, že mu nic není a jen se se svými přáteli rozvaluje na barevných sedacích pytlech.

Nakonec po nejrůznějším vyměňování a vyspravování bund čtveřice dojela do přeplněných ulic Čtyřmezí. Nalevo od Skandara s Čertovým kvítkem jela Bobby se Zlobou sokolice, napravo od něj Mitchell s Rozkoší rudé noci a před nimi se v zástupu zeleně oděných ostrovanů, ubírajících se k náměstí Živlů, třpytila na Stříbrném kordovi Flo.

„Bude na týhle slavnosti vůbec nějaká legrace?“ zapochybovala Bobby.

„Jak to myslíš?“ ohlédla se na ni přes rameno Flo, zatímco Kord si razil cestu vpřed. Stříbrnému jednorožci zřejmě dělal pozdní příjezd stejné starosti jako jeho jezdkyni.

„No… Zeměvládci nejsou zrovna vyhlášený tím, jak skvěle se s nima paří. Kdyby to byla slavnost vzduchu…“

„Přestaneš už si prosím tě stěžovat na střídání živelních období, Bobby?“ ozval se Mitchell. Rudá noc s Kvítkem do sebe v úzké uličce narazili křídly.

Flo se zatvářila trochu dotčeně. „Ne že bychom neměli rádi večírky, jenom je to pro nás větší dřina než pro vzduchovládce. Třeba ty bys dokázala uspořádat večírek kdekoli.“

„Jé, díky, Flo!“ Bobby vypadala opravdu dojatě.

Mitchell se zasmál. „Jo, Bobby by určitě uměla uspořádat večírek i na pohřbu…“

Ale Flo už vrtěla hlavou a Bobby povytáhla obočí.

„Promiň, Skandare,“ vyhrkl Mitchell zděšeně. „Nemyslí mi to. Nechtěl jsem…“

„To nic,“ uklidňoval ho Skandar. „Vážně. Jsem v pohodě.“ Opakoval to už od června a věděl, že mu nikdo nevěří, ale občas si přál, aby se jeho čtveřice přestala chovat, jako že mu umřela máma, zradila ho sestra a jeho teta teď byla na útěku. Proto toužil po chvílích, kdy spolu všichni jenom dělali vylomeniny, a proto se taky těšil na dopisy od táty.

Robert Smith synovi doteď psal o tom, s jakou hrdostí sledoval vzdušnou soutěž na konci výletkovského ročníku. Nevěděl nic o hrůzách, které po ní následovaly. A když mu Skandar odepisoval, mohl díky tomu pořád předstírat, že vede normální život v Hnízdě se svou sestrou. Mohl si představovat, že historky, které si pro tátu vymýšlí, jsou pravdivé.

„Mně to náhodou přijde jako docela dobrá akce,“ pokusil se Mitchell o návrat k běžnému hovoru, když přijížděli k náměstí Živlů.

Byla to první zemní slavnost, jíž se Skandar zúčastnil. Ještě nikdy neviděl náměstí tak vyparáděné. Zeměvládci je nechali porůst lučním kvítím sahajícím až po kolena a z vysoké trávy rašily květy, které kupodivu neudusaly ani stovky jednorožčích kopyt. Celé náměstí krásně, svěže vonělo. I stánky trhovců byly zjevně spřízněné se zemí. Některé připomínaly jeskyně plné drahokamů, v nichž si zákazníci mohli vybrat ten svůj a dát si z něj vyrobit šperk, k jiným zase patřily záhonky s květinami, případně se zeleninou, kterou stačilo vytáhnout ze země a opéct. A jako obvykle tu byly i atrakce, aby se neposední jezdci a jednorožci nenudili — přetahovaná s rozkvetlými šlahouny, překážková dráha s obřími magnety a soutěž ve stavění z písku, při níž vznikaly opravdu složité výtvory. Skandar už zahlédl kopii Líhně s dveřmi ve tvaru dokonalého kruhu.

Poslouchal rozjařené brebentění účastníků slavnosti a záviděl jim. Jak to, že pro ně je pořád všechno stejné, když jemu se před pouhými několika týdny nezvratně změnil celý svět? Erika Everhartová — temná družka ducha, úhlavní sokyně ostrova, Jehla — je mrtvá. Ale i kdyby měla sebevíc jmen, byla taky jeho mámou a její ztráta ho trápila víc, než čekal. I po tom všem, co provedla ostrovu. Co provedla jeho sestře. A taky co provedla s jejím přispěním.

Čtveřice sesedla a začala se rozhlížet. I Bobby se tvářila užasle. Skandar ty černé myšlenky zaplašil. Chtěl se zeptat, jestli si s ním někdo dá vaničku horkých restovaných brambor, ale to už k nim přijížděli tři jezdci.

Všechny je znal z Hnízda. Marcuse s jeho jednorožkou Písečnou bouří zvolili novým velitelem elitního leteckého týmu zvaného Spolek Stěhovavých nebo zkráceně Sokolíci. Po jeho boku jel další Sokolík Patrick na Falešném hurikánu a překvapivě taky Bobbyina mladší sestra Isabel Brunová na své zbrusu nové jednorožce Předzvěsti cunami.

Bylo na první pohled poznat, že Bobby a Isa jsou příbuzné — obě měly tutéž rovnou hnědou ofinu a stejnou snědou pleť. Ale Isa si nechala narůst dlouhé vlasy, které teď měla úhledně zapletené do dvou copů, a její oči byly větší a světlejší než sestřiny, jako by se pořád divila, co to způsobila za poprask. A zatímco Sokolice byla břidlicově šedá, Předzvěst byla bílá jako sníh.

„Iso!“ sykla Bobby. „Co děláš na zemní slavnosti? Sem holátka nesmí!“ Skandar měl v tu chvíli dojem, že Bobby mluví úplně jako Flo.

Isa nesouhlasně mlaskla. „Jako obvykle jsi na omylu, ségra. Komodor změnil pravidla.“

„Aha.“ Její sestru to viditelně zaskočilo, ale hned se otočila k Marcusovi a Patrickovi. „Tak jo, další otázka. Proč se vy dva dravci taháte s holátkem?“

„My se s ní netaháme,“ namítl Patrick a zmutované vlasy se mu zježily, jako kdyby právě schytal ránu elektrickým proudem. „Ona se tahá za náma.“

„Drsný, ale pravdivý,“ okomentovala to Isa a poplácala Předzvěst po šíji.

„Iso…“ začala Bobby, ale pak se zhluboka nadechla, jako by se snažila zklidnit. Flo ji souhlasně pozorovala. Snažila se ji vést k tomu, aby se ke své sestře začala tady na ostrově chovat líp. Jenže jak Skandar zjistil hned po Isině příjezdu, problém spočíval v tom, že Bobbyina sestra byla opravdu, ale opravdu protivná.

„Sháním jednoho zobáka,“ prohlásil Marcus. Sestrám nevěnoval pozornost. „Zeměvládce jménem Elias, jeho jednorožec se jmenuje Loupeživý magnet. Neviděli jste ho?“

Neviděli.

„Je všechno v pořádku?“ zeptala se Flo.

„Těžko říct.“ Marcus ustaraně svraštil obličej. „Spoustu kamarádů mu po soutěžích Chaosu prohlásili za nomády. Instruktor Webb už na něj několik dnů nikde nenarazil a dělá si o něj starosti.“

„On se nakonec ukáže, uvidíš,“ ujistil ho Patrick. „Pak můžeme pokračovat v debatě o tom, jak jsi mě zradil, když sis za kapitánku vybral Fen.“

Marcus dobrosrdečně zaúpěl, oba dravci se rozloučili a zamířili k další skupince jezdců. Isa se užuž rozjížděla za nimi, ale Bobby stihla včas chytit otěže Předzvěsti.

„Co takhle strávit chvilku společně?“ oslovila sestru v hrdinské snaze o vstřícnost. „Mohly bychom se podívat do nějaký tý jeskyně s drahokamama. Co třeba něco modrýho v barvě tvýho živlu?“

Isa obrátila oči v sloup. Skandar zauvažoval, která ze sester s tímhle zvykem asi přišla.

Zakručelo mu v břiše, a tak se otočil k Flo a Mitchellovi, ale Mitchell už odjížděl na Rudé noci ke skupince kovářů, kteří poslouchali barda zpívajícího o nadcházející sklizni. „Mám domluvenej sraz… Jenom se zajdu podívat, jestli Jamie…“ Vyrazil hledat svého kluka a jeho hlas zanikl v davu.

„Dáme si brambory?“ navrhl Skandar Flo a ta nadšeně přikývla, až se jí stříbro v afru zatřpytilo.

Když se řadili do fronty, Skandar opodál spatřil Rexe Manninga, obklopeného členy Stříbrného kruhu. Pak na komodorově bledém prstu zahlédl prstýnek náladovník, který dřív nosila Nina Kazamová, a zamrazilo ho. Rex se ukázal v pravém světle o letním slunovratu, kdy uvěznil všechny duchovládce, kteří mu přišli pod ruku. Skandara ochránili ostatní vyučující z Hnízda, ale bál se, že Rex jim to dřív nebo později zatrhne.

Otočil se k Flo. „Proč nikdo nevyšetřuje Nininu smrt? Určitě ji zavraždil Rex. Jak můžou trpět, aby se komodorem stal vrah? Neříkal ti Rex něco? O Nině? O mně? O Agathě? O tom, co plánuje s duchovním živlem, až…“

Flo mu hbitě přiložila prst na rty a Kvítko zavrčel. „Už toho nech, Skare,“ nařídila mu. Černého jednorožce si nevšímala. „Nemáme žádné důkazy, že Ninu zabil Rex.“

„Kromě toho, že nosí její prsten?!“

Flo zavrtěla hlavou. „K tomu může mít hodně důvodů. Třeba je to projev úcty. No nebyli snad společně ve Spolku Stěhovavých?“

„Jo, ale…“

„Hele, já taky Rexovi nedůvěřuju, chápeš? Od chvíle, kdy se pokusil zatknout tebe a Agathu, už ne. Ale ani si nemyslím, že je vrah. A vůči duchovnímu živlu nemá o nic větší předsudky než většina lidí na ostrově. Pamatuješ, jak nás na konci písklecího ročníku zachránil před svým otcem Dorianem? A pořád ho údajně drží pod zámkem.“ Polkla. „Podle mě je Rex složitá povaha. Ve Stříbrném kruhu se říká, že to jako malý měl hodně těžké.“

Skandar pochybovačně zamručel. „No já to teda taky nemám zrovna lehký. Ale nikoho jsem nezabil!“

Flo vzdychla. „Podle mě není zas až tak špatný. Myslím, že dodrží Aspenin slib, a pokud dokončíš výcvik, umožní duchovládcům návrat na ostrov. On sliby plní, Skare. Asi jenom chce zajistit ostrovu bezpečí, nic víc.“

Skandar se nechtěl hádat. Flo vždycky viděla v každém to nejlepší a to se mu na ní moc líbilo, ale měl za to, že Rex Manning je jedním z nejnebezpečnějších lidí, jaké kdy potkal.

„Za pár týdnů nám začíná zobákovský výcvik,“ dodala Flo a věnovala mu jeden z těch úsměvů, při nichž se mu vždycky všechno vypařilo z hlavy. „Užívej si, co se děje teď, a nedělej si starosti.“

Skandar pokrčil rameny, jelikož věděl, že Flo má taky na mysli Kennu. Neuniklo mu, že si ho poslední měsíc hodně všímá. Asi vytušila, že se v duchu pořád vrací k červnovým událostem — ke Kennině zradě, jejímu pokusu vybudovat novou generaci jezdců, a hlavně k okamžiku, kdy zabila Agathina jednorožce Labutí píseň severu.

„Dej na mě,“ pokračovala Flo. „Tím, že se budeš trápit, nic nevyřešíš. S jakou příchutí je chceš?“ Ukázala na ceduli nad stánkem.

Pod nápisem Restované brambory od Rity byly vypsané různé možnosti, které se zákazníkům nabízejí při objednávání — křupavost (od rozměklých brambor po skoro neskousnutelné), slanost (od špetky po mořskou vodu) a na závěr příchuť. Těch bylo nejméně dvacet, všechny možné od rozmarýnové přes citronovou a hovězí až po čokoládovou.

„Myslíš, že k restovaným bramborám jde čokoláda?“ zamyslel se nahlas Skandar.

„To se dá zjistit jenom jediným způsobem.“ Flo na něj mrkla a dřepla si k dřevěnému květníku, aby ze zeminy vylovila ukrytou bramboru.

Skandar se jí chystal pomoct, ale pak si na sochách uprostřed náměstí všiml něčeho zvláštního. Blesk, vlny a plameny měly svou obvyklou betonově šedou barvu, ale prostředkem rozeklaného kamene, který představoval zemi, se táhl dlouhý bílý pruh.

Skandarovi se rozbušilo srdce a dech se mu natolik zrychlil, až mu zalehly uši. Cloumal jím takový strach, že veselé klábosení smaragdově oděných návštěvníků zesláblo do tichého šumu. Že by sochu pomalovali v rámci slavnosti? To snad ne. Pořadatelům by přece muselo dojít, jakou paniku by tím vyprovokovali. Vypadalo to úplně jako ta značka. Její značka.

„Flo…“ hlesl rozechvěle.

Znepokojeně k němu vzhlédla. Už toho spolu prožili tolik, že v jeho hlase poznala úlek.

„Pověz mi, prosím tě, že zemní socha takhle vypadala už od začátku.“ Ukázal na kámen. „Pověz mi, že takhle si někdo představuje fakt blbej vtip.“

Flo vstala a zadívala se na ni. „Ještě před chvilkou takhle nevypadala, Skare.“

Bez dalšího slova se vyškrábala na Kordův hřbet. Skandar nasedl na Kvítka. Ten vycítil jezdcův neklid a poutem k němu vyslal povzbudivý impulz.

To už si sochy začali všímat i ostatní. Někteří na ni ukazovali, jiní nevěřícně zírali. Náměstím se šířil neklid.

Ze zástupu návštěvníků se vzápětí vynořila Sokolice s Předzvěstí a rozjela se ke Kordovi a Kvítkovi. Skandar ulehčeně zpozoroval, že se k nim blíží i Mitchell a vedle Rudé noci běží rozkvetlou loukou Jamie. Kvítko zavřískl, jako by pobízel svou ohňovou nejlepší kamarádku, aby si pospíšila.

„Já to nechápu,“ říkala Isa, když čtveřice srazila jednorožce do obranného kruhu kolem Předzvěsti cunami. „Je to jenom pomalovaná socha, tak proč všichni…“

„To je znamení Jehly,“ vysvětlila jí napjatě Bobby. „Jako ten pruh, co si malovala přes obličej. Jako lysina na hlavě duchovního jednorožce.“

„No ale copak Jehla není mrtvá? Ostrovani v mojí čtveřici mi tvrdili, že ji zabil komodor Manning,“ trvala na svém Isa.

„Nebyl to on, kdo ji zabil,“ odsekl Skandar. „Ale mrtvá je, to jo. Viděl jsem ji umírat.“

Na to už Isa nic neřekla.

„Kdo by něco takovýho udělal?“ zlobil se Jamie.

„O někom bych věděl,“ ozval se Mitchell a podíval se po Skandarovi.

„Ale ta by se přece o nic nepokusila, ne?“ namítla mírně Flo. „Je to moc riskantní. Všude je až moc vartařů a stříbrňáků. Je tady celá Rada sedmi. A komodor taky.“

A vtom po celém náměstí začali kolabovat jednorožci.

Jezdci shození z jejich hřbetů polekaně křičeli. Ze sedel vartařů spřízněných se zemí vyletovaly poplašné světlice a náměstí se v důsledku toho zaplňovalo zeleným dýmem. Ostrované ječeli, protože jednorožci přelétávající nad náměstím se řítili k zemi a bořili stánky i sochy z písku. Písečná bouře přistála na jednom z jeskyňovitých stánků, ten se zhroutil a vysypaly se z něj pestrobarevné drahokamy. Z trosek se vynořil velitel letky Stěhovavých Marcus.

Kvítko nechápavě zařičel při pohledu na kamenovlasého Gabriela, který se skláněl nad světlešedým tělem Královniny ceny a úpěnlivě ji prosil, ať se probere. Ajša pořád dokola volala na Dýku se smaragdem a květiny ve vlasech jí samou úzkostí vadly. Freya v slzách tahala Klesajícího dravce za hřívu. Skandar se polekaně ohlédl na Marcuse, jehož Bouře ležela na hromadě drahokamů.

„Jsou to zeměvládci!“ zvolal Mitchell. „Postihlo to jenom zemní jednorožce!“

„Kromě Korda,“ vydechla Flo a zajela jednorožci rukama do stříbrné hřívy, jako by se ho snažila udržet ve vzpřímené poloze.

Skandarovi připadalo, že se na náměstí zastavil čas. Rozhlédl se po nehybných tělech ležících na zemi, s křídly roztaženými v divných úhlech jako padlí andělé.

„Budou v pořádku, že jo?“ vyptávala se Isa. Tvářila se vyděšeně a objímala Předzvěst cunami, jako by se bála, že i její vodní jednorožka se zhroutí. „Snad neumřeli?“

Skandar se nadechl k odpovědi, ovšem zkolabovaní zemní jednorožci to řekli za něj. Všichni naráz povstali jako duchové z mělkých hrobů. Ale nebyli mrtví. Průsvitné rohy jim ve světle pochodní strašidelně žhnuly a Skandar pochopil, že se stalo něco mnohem děsivějšího.

Všichni zemní jednorožci zdivočeli.

Kvítko zavyl, Sokolice s Kordem zavřískli a Předzvěst s Rudou nocí se vzepjaly, protože vzduchem se začal šířit hnilobný zápach magických poryvů vydávaných divokými jednorožci. Mitchell naléhal na Jamieho, ať uteče. Ten se rozběhl a přitom křičel na ostatní kováře, ať se ukryjí v kovárnách.

Zeměvládci po celém náměstí ohromeně strnuli. Z jednorožců, které milovali od chvíle, kdy se jim v Líhni poprvé zadívali do očí, se staly nestvůry, k nimž by měli správně cítit nenávist. Srst se jim ještě před chvilkou leskla, teď však zmatněla. Několik let posilované křídelní svaly ochabovaly, dobře živená těla se scvrkávala a sesychala a během několika vteřin už na jejich pokožce zřetelně vyvstávaly obrysy a vybouleniny kostí.

Někteří jezdci se v panice dali na útěk. Jiní zůstali, naléhali, žadonili a vzlykali, zatímco jejich milovaní jednorožci metali poryvy po čemkoli v dosahu, proháněli se po náměstí a vyvolávali zmatek. Komodor Manning se svou Radou sedmi utvořil obrannou linii a ta teď vrhala blesky ve snaze vytlačit divoké jednorožce z davu.

„Přestaňte! Neví, co dělá! Neubližujte mu!“ volal na ně Farúk a snažil se bránit Jedovatého tymiána před jejich vzdušnými kouzly. Ale Tymián na něj jen zavrčel, odstrčil ho a Farúk přistál ve vysoké luční trávě.

„To je hrůza!“ vykřikla Flo a vykouzlila písečný štít, jímž pak odrazila poryv páchnoucího smogu, který po ní vrhl další divoký jednorožec.

„Ale jak to?“ Mitchell seslal před Dýku se smaragdem ohnivou kouli. Pokoušel se ji zahnat, ale neublížit jí. „To přece nejde. Připoutaný jednorožci přece nemůžou jen tak zdivočet…“

Těsně nad nimi přeletěla divoká jednorožka.

Divoká jednorožka s jezdkyní.

Jezdkyně měla přes prostředek obličeje namalovaný bílý pruh, který se táhl od temene až po bradu. Tím ale veškerá podoba s Jehlou končila, jelikož tahle jezdkyně měla paži obrostlou trnitými šlahouny, kolem krku ledové bodce, v žilách lávu, na uších peří a polovinou hlavy jí prosvítala lebka. A i kdyby Skandar nic z toho neviděl, svou sestru by poznal kdekoli.

Kenna Smithová přistála se Zuřivou jestřábicí mezi splašenými jednorožci, prosícími jezdci a prchajícími ostrovany — a dala se do smíchu. A smála se a smála.

Skandar si skoro neuvědomoval, že na Kvítkovi projíždí zástupem křičících zeměvládců. Ani se pořádně nesoustředil na živelní štíty, jimiž odrážel poryvy čerstvě zdivočelých jednorožců, a jen matně se slyšel, jak na sestru volá: „KENNO!“ Zmítala jím zběsilá touha být co nejdřív u ní, ačkoli netušil, co udělá, až se k ní dostane. Zaútočí na ni? Obejme ji?

„Zastavte ji!“ rozlehl se do ryku divokých jednorožců rázný povel Rexe Manninga. Komodor s celou svou Radou sedmi vzdušných spřízněnců se z protějšího konce náměstí tryskem hnal k Jestřábici.

Kenna se přestala smát a pobídla Zuřivou jestřábici do kroku, pryč od komodora, ale vstříc Čertovu kvítku. Jednorožka roztáhla hnilobná křídla. Luční kvítí ve styku s jejími kostlivými koleny vadlo. Skandar si nejdřív myslel, že do Kvítka narazí, ale těsně před střetem se divoká jednorožka vznesla a přeletěla mu nad hlavou.

Měl co dělat, aby se nerozplakal. Ne proto, že se Kenna pomalovala tak, aby připomínala Jehlu. Ne proto, že měla skoro určitě na svědomí zdivočení zemních jednorožců. Ale proto, že jeho vlastní sestra se na něj ani nepodívala. Stýskalo se mu po ní, to nemohl popřít. Věděl sice, že ji má považovat za nepřítelkyni, ale ve skutečnosti s ní jenom chtěl probrat, co se stalo v červnu. Taky se cítí ukřivděně? Má stejně jako on na Eriku Everhartovou vztek, že je v tom zase nechala samotné?

Mlhavě vnímal, že k němu přijíždí jeho čtveřice.

„Měli bychom odsud vypadnout,“ procedila mezi zuby Bobby. Snažila se chránit svou sestru před vířícími poryvy od zemních jednorožců, ale moc jí to nešlo. Isa sotva začala s výcvikem a svými pokusy o kouzlení tropila víc škody než užitku. „Předzvěst ještě neumí lítat, budeme muset do Hnízda dojet.“

Čtveřice se probojovávala Čtyřmezím, v němž zavládl naprostý chaos, a chránila přitom mladou Předzvěst cunami ze všech stran. Zemní jednorožci zřejmě neměli takový ostych před lidskými sídly jako běžní divocí jednorožci a Skandar už jich viděl nejméně deset vbíhat tryskem do úzkých uliček. Další zapalovali dřevěné stromové domky nebo rozbíjeli výlohy obchodů. Někteří jezdci se je snažili pochytat, jiní se choulili ve dveřích nebo se schovávali na stromech.

„Připoutaný jednorožci, a zdivočej. To přece nejde,“ zopakoval Mitchell, když dojeli k úpatí Hnízda.

„Právě se to stalo, Mitchelli,“ obořila se na něj Bobby. „Evidentně to jde.“

„Proč to nepostihlo i Korda?“ pípla skoro neslyšně Flo.

„Třeba to nějak souvisí s tím, že je stříbrňák,“ tipoval Skandar. „Na stříbrný jednorožce duchovní magie tak moc nepůsobí.“

„Kord je jedinej stříbrňák spřízněnej se zemí, ne?“ ujišťovala se Bobby.

„Kromě Elory a Stříbrný válečnice.“ Mitchell už plánoval další kroky. „Měli bychom dát vědět Agathě a zjistit, jak jsou na tom tuláci. Jestli to postihlo všechny zemní jednorožce, nebo jenom ty, co byli dneska na náměstí Živlů.“

Flo si pořád dělala starosti o Korda. „Tak podle vás tohle způsobila Kenna s pomocí duchovního živlu? A na Korda to určitě nebude působit, protože je stříbrňák?“

„To budeme s jistotou vědět, až si promluvíme s Elorou,“ odpověděl Skandar obezřetně, ale už přemýšlel o tom, že divocí jednorožci mají úzký vztah k duchovnímu živlu. A jen duchovládci umějí vnímat pouta a jejich přetrháváním jednorožce zabíjet. Ale proti stříbrňákům to nezabírá.

„Proč by to tvoje sestra dělala?“ zeptala se ho Isa vyčítavě.

Skandar se naježil. „Na Kennu toho teď bylo… hodně. Nevím, jestli si vůbec uvědomuje, co dělá.“

„Ty ji fakt obhajuješ?“ pronesla nevěřícně Bobby. „Po tom, co udělala Labuťákovi?“

„Nech toho, Bobby, jo?“ okřikla ji Flo důrazněji než obvykle.

Mitchell zažehnal napjatou situaci svou praktičností. „Mě by spíš zajímalo, jak to Kenna udělala než proč. Jak se jí podařilo zapůsobit na tolik jednorožců současně? Taková magie, taková moc, to přece znamená…“

„…že nám všem hrozí nebezpečí,“ dořekl Skandar.

Protože Kenna je mocnější než všichni jezdci, které zatím viděl. A trápí se stejně jako on.

Hrozná kombinace — pro ni i pro zbytek ostrova.

Kapitola 2

Nová pravidla

Po zemní slavnosti se Skandar v myšlenkách pořád vracel ke své sestře, jako by mu zkratoval mozek, otupělý prožitým otřesem. Nikdo kromě jeho nejbližších přátel nevěděl, že je dcerou Eriky Everhartové, ale s tím bílým pruhem přes obličej Jehlu silně připomínala. Opravdu zemní jednorožci zdivočeli jejím působením? Úplně všichni? Jak to provedla? Jak dlouho to potrvá? Co udělá teď?

A když se Skandarova čtveřice pokoušela uklidňovat své jednorožce ve stáji — hřebelcovala je, dolévala jim vodu do džberů a házela jim pár kůzlečích kýt —, Hnízdem už kolovaly nejrůznější ustrašené fámy.

„Je tady komodor,“ zašeptal vzduchovládce Benji z nedalekého boxu, kde ošetřoval Prokletému šepotu poranění šíje, přestože rána způsobená divokou magií už se nikdy nezahojí.

Art pokrčili rameny. „Rex je vzdušný instruktor, to není nic zvláštního.“

„No, ale svolal shromáždění.“ Benji povytáhl okřídlené obočí.

„Taky jsem o tom slyšela,“ utrousila Mariam, zatímco zavírala vrata u stáje Svitu starých hvězd na zástrčku.

„Cože? Teď? Už je skoro deset,“ divila se Niamh.

„Ty bys snad dokázala usnout po tom, co se dneska stalo?“ Benji zavíčkoval flakonek s mastí.

„Jak je Farúkovi?“ zeptala se Mariam starostlivě.

Niamh, Benji a Art se po sobě podívali. Farúk v jejich čtveřici zastupoval zeměvládce.

„Jedovatej tymián utekl z náměstí. Říkala jsem Farúkovi, že pátrat po něm je moc nebezpečný, ale…“ Niamh střelila pohledem po Sněžné plavkyni, „…mně byste to taky nerozmluvili, i kdyby moje jednorožka byla sebedivočejší. A co Elias? Tebe přece přeřadili k jeho trojici před soutěžema Chaosu, ne?“

Mariam si upravila hidžáb. „Už se neukázal několik dní a Loupeživý magnet taky ne. Ztrátu Walkera a Romily nesl dost těžce. Říkala jsem mu, že my dva bychom mohli držet pohromadě i teď po soutěžích.“ Zachvěla se, přestože byl teplý letní večer. „Po tom, co se stalo dneska, o něj samozřejmě mám ještě větší strach.“

Čtveřice jezdců šla pomalu ke stromům, zabraná do tichého hovoru.

„Slyšels to?“ zeptal se Skandar Mitchella.

Ten zrovna vycházel z boxu své jednorožky. Přikývl. „Elias se pořád nenašel.“

„Ne, to nemyslím. Rex svolává jezdce k Rozhraní. Právě teď.“

„Pojďme si poslechnout, co má Rozjívenej Meloun na srdci,“ navrhla Bobby a uhladila si pírka na paži.

„Byla bych radši, kdyby sis pro něj nevymýšlela tyhle přezdívky, Bobby,“ ohradila se stísněně Flo. „Koneckonců je to komodor.“

„Taky je to vrah,“ odpálkovala ji Bobby, „a těm já můžu říkat, jak budu chtít.“ Bobby byla stejně jako Skandar přesvědčená, že Rex zabil Ninu Kazamovou. Hlavně od chvíle, kdy se doslechla, že když Ninu zvolili velitelkou letky Stěhovavých místo něj, vystoupil ze spolku.

„I já jsem to přece trochu prožívala, když ten blbej ptačí klub dal Skandarovi přednost přede mnou,“ komentovala to tehdy.

„Trochu prožívala?“ rozesmál se Mitchell. „Málem jsi vystoupila z naší čtveřice!“

„Ale nikoho jsem nezabila, no ne? Závist je jedna věc a ryzí zlo jiná.“

Problém je v tom, říkal si Skandar, zatímco je nějací horliví dravci a dravkyně odváděli na hnízdní palouk, že ve zlovolnost Rexe Manninga nikdo jiný nevěří. A teď je komodorem, hlavou Stříbrného kruhu, a ještě vzdušným instruktorem v Hnízdě. Není před ním úniku.

Když došli na místo, palouk už byl plný lidí. Na větvích a můstcích nad nimi se houpaly lucerny, které o této bezměsíčné srpnové noci osvětlovaly jezdce i hluboké brázdy zlomových linií. Skandar se díval, jak na lanech stoupá do vzduchu kovová plošina. Tatáž plošina, z níž Aspen McGrathová před třemi lety pronesla řeč o zahubení duchovního živlu. Skandar se při vzpomínce na ni cítil hrozně starý a unavený.

Komodor Manning vykročil z visutého můstku na plošinu. Hned za ním šli instruktoři Anderson a O’Sullivanová. Skandar zahlédl záblesky vartařských masek, číhajících v listoví jako obrnění duchové.

„To snad ne. Podívejte na instruktora Webba,“ špitla Flo a v jejím hlase zazněl nesmírný smutek. Skandarovi chvíli trvalo, než v šeru mezi stromy za instruktorkou O’Sullivanovou rozeznal shrbenou postavu mechovlasého instruktora. Ramena se mu klepala, zelený plášť měl nakřivo a po vrásčité tváři mu stékaly slzy.

„Tříšť měsíčního svitu nejspíš zdivoč—“ Bobby se zaraženě odmlčela, protože na zarmouceného zemního instruktora upřelo oči celé Hnízdo.

Pak Rex Manning předstoupil před zbylé tři vyučující a zvednutou rukou si zjednal ticho.

„Ale to se přece nedělá,“ namítl Mitchell a popuzeně si poposunul brýle na kořen nosu. „Rex je možná komodor, ale všichni vyučující si maj bejt rovný.“

„To je mu asi fuk,“ zamumlal Skandar, zatímco komodor Manning zahajoval projev.

„Ze všeho nejdřív bych rád oslovil všechny přítomné zeměvládce a upřímně se jim omluvil. Jako komodor mám za úkol dohlížet na bezpečí všech jezdců a jednorožců. A u vás jsem selhal. Dokážete mi odpustit, že jsem nezabránil tak ohavnému činu? Nevím, jestli si to vůbec budu umět odpustit sám.“

Bobby obrátila oči v sloup. Ale většina jezdců hltala každé Rexovo slovo a spousta zeměvládců s pláčem přikyvovala.

„Slibuji vám, že mí badatelé budou pracovat ve dne v noci, aby napravili, co se přihodilo vašim jednorožcům. My tomu přijdeme na kloub! Vám ostatním zde bych rád řekl…“

Odmlčel se. Na tvářích mu jiskřila vlákénka stříbrné elektřiny. Každý měl kdovíproč pocit, že se komodor dívá právě na něj, a Skandar se pod upřeným pohledem jeho zelených očí ošil.

„Hnízdo je budoucností ostrova. Naší budoucností jste vy — a to, co se dnes stalo tam venku…“ ukázal ke Čtyřmezí, „…byl akt války. Jehla má nové jméno a to jméno zní Kenna Smithová.“

Jezdci stojící ve Skandarově blízkosti se začali odtahovat. Jiní na něj civěli, zakrývali si ústa rukama a něco si šuškali. Mitchell ho ochranitelsky vzal kolem ramen.

„Kenna Smithová je mnohem nebezpečnější, než kdy byla Erika Everhartová,“ pokračoval Rex. „Temná moc, kterou dnes uplatnila, postihla všechny zemní jednorožce na ostrově. Nejen ty, kteří přijeli na slavnost. Všechny do posledního.“

„Kromě Korda,“ zašeptala Flo.

Z davu se začalo ozývat další znepokojené mumlání. Instruktor Webb za komodorovými zády zmučeně zaúpěl.

Ach jo, Kenno. Cos to udělala? běželo Skandarovi hlavou znovu a znovu.

Komodorovy zvlněné blond vlasy počechral mírný vánek. „Nevykládám vám to, abych vám nahnal hrůzu, ale abych vás připravil. My totiž musíme být připraveni. A proto se hodlám…“ ohlédl se na ostatní vyučující, „…hodláme zde v Hnízdě této nové hrozbě přizpůsobit. To znamená zavést jisté změny, abychom v boji proti naší nové nepřítelkyni zůstali jednotní, silní a soustředění.“

Skandarovo tělo zaplavil strach. Změny jsou nebezpečné. Je bratrem té nové nepřítelkyně, duchovládcem. Změny by mohly znamenat jeho vyhnání. A nebyl jediný, koho to napadlo. Mitchellovo sevření kolem jeho ramenou zesílilo, Bobby udělala úkrok stranou a postavila se před něj a Flo mu pevně stiskla paži.

„Žádné změny jsme neprobírali, instruktore Manningu.“ Hlas instruktorky O’Sullivanové se nesl přes celý palouk. „Nejsme vaše Rada sedmi. V Hnízdě musejí každé nové opatření odsouhlasit všichni čtyři vyučující.“ Skandar měl dojem, že vodní instruktorka schválně mluví nahlas, aby ji slyšeli všichni, kdo se shromáždili u Rozhraní.

„Pochopitelně,“ ujistil ji Rex hlasem jako med. „Ale to, k čemu dnes došlo, bylo krajně nezvyklé, jak jistě chápete, instruktorko O’Sullivanová. Díky změnám, k nimž jsem přikročil, nebudeme mrhat silami, a tudíž lépe odrazíme budoucí útoky.“

Většina jezdců visela očima na Rexově sebevědomé tváři, a proto si nevšimla, jak sevřel zápěstí instruktorky O’Sullivanové a odtlačil ji za sebe. Ale Skandar ano a taky viděl, jak vodní instruktorka šokovaně zbledla. To už však Rex pokračoval.

„Kenna Smithová má díky uloupené Zuřivé jestřábici přístup k pateru divokých živlů. V tom spočívá její moc. Ale i její slabina. Připoutaný jednorožec je nejsilnější ve svém spřízněném živlu a právě to naše nová nepřítelkyně tak úplně nechápe.“

„Co to mele?“ zeptala se polohlasem Bobby, zrovna když Mitchell řekl: „Vůbec se mi nechce líbit, kam tím míří.“

Skandar měl pocit, že všichni přítomní zatajili dech. Srdce mu bušilo jako splašené.

„Dokud tato nová hrozba nepomine, jezdci v Hnízdě se budou procvičovat jen v živlu, s nímž jsou spřízněni,“ oznámil Rex.

Všichni si začali šuškat. Skandar pátral očima po ostatních vyučujících, ale na plošině už je neviděl. Že by demonstrativně odešli? Nebo je odvedli vartaři, než stihli něco namítnout?

„Každý živel teď budou vyučovat dva instruktoři. Všichni vodovládci budou trénovat pod vedením instruktorky O’Sullivanové a vodního spřízněnce ze Stříbrného kruhu. Všichni ohňovládci budou trénovat pod vedením instruktora Andersona a ohňového spřízněnce ze Stříbrného kruhu. Všichni vzduchovládci budou docházet na trénink ke mně a dalšímu vzdušnému spřízněnci ze Stříbrného kruhu. Všichni zeměvládci…“ udělal tíživou pomlku, „…budou pokračovat ve výcviku pod vedením instruktora Webba a zemního spřízněnce ze Stříbrného kruhu, jakmile se jejich jednorožci vrátí do normálu.“

„Ale — ale jediná zemní spřízněnkyně ve Stříbrném kruhu jsem já,“ zašeptala v úleku Flo. „Snad ode mě nečeká, že…“

„A co budou zeměvládci dělat mezitím?“ houkl z druhého konce palouku Gabriel. Jeho hněv se odrážel i v dalších výkřicích.

„Florence Shekoniová a Stříbrný kord budou dojíždět na trénink do Stříbrné tvrze.“ Rex kývl na Flo a ta svraštila čelo, až jí na něm naskákaly vrásky. „Všichni ostatní zeměvládci budou chodit na hodiny teorie v Hnízdě, které bude vyučovat instruktor Webb, a pak…“

„A co naši jednorožci? Nemůžeme je přece jen tak nechat v Divočině mezi ostatníma divokejma jednorožcema!“ Tentokrát se ohradil Marcus. „Nejsou jako oni.“

Komodor Manning umlčel námitky zvednutou rukou. „V tuto chvíli jsou. A vy k nim tak musíte přistupovat. Chápu, že vás potkalo něco otřesného, a je mi jasné, že některé mé — naše — změny se zpočátku nesetkají s oblibou. Ale proti této nové hrozbě musíme být jednotní.“

„Změny v množným čísle?“ Bobby se podívala na Skandara.

„Tudíž…“ Rex znovu zvýšil hlas, „…se rozdělení podle živlů nebude omezovat jen na výcvik. Od zítřejšího rána rozpouštím všechny čtveřice. Nové čtveřice se budou skládat vždy z vládců jednoho a téhož živlu.“

Ve výkřicích tentokrát zaznívala tíseň. Skandar, Bobby, Mitchell a Flo se po sobě dívali a nemohli uvěřit vlastním uším.

„UVĚDOMUJI SI,“ zařval Rex ve snaze utišit dav, „že to je něco úplně jiného, než na co jsme zvyklí. Ale neexistuje lepší způsob, jak sjednotit a posílit naše spřízněné živly, než sdílení veškerých dostupných znalostí. Jsem přesvědčen, že klíčem k vítězství v této válce proti nové Jehle jsou právě spřízněnecké čtveřice. Jakéhokoli jezdce porušujícího tato pravidla budeme tudíž považovat za nepřítele ostrova. Děkuji vám předem za spolupráci a pochopení. Společně zvítězíme.“

A s těmito slovy komodor Manning, obstoupený vartaři, odešel po můstku pryč.

Ze všech stran se začal ozývat vzrušený hovor. Skandar ke své hrůze zjistil, že hlasy vyjadřující podporu komodorovi převažují nad těmi pohoršenými. Hodně lidí mu věřilo, že jiný způsob neexistuje. Spoléhali na něj, že je ochrání. Zato Skandar mu nevěřil ani dobrý den — a Rex ho beztak skoro nezdravil.

„Padáme odsud,“ utrousil ke své čtveřici. Několik jezdců, hlavně těch se zemními mutacemi, už si na něj výbojně ukazovalo. Kladou si snad otázku, jestli věděl, co Kenna plánuje s jejich jednorožci? Jestli by to mohl dát zase do pořádku?

Ve dveřích stromového domku se mu stáhlo hrdlo. Rozhlédl se po živelních barvách, jimiž v písklecím ročníku pomalovali kmen, po Mitchellově tabuli zastrčené za knihovničkou napěchovanou svazky, po nástěnce plné vzkazů, které si tu v průběhu let nechávali.

Šel jsem do Žlabu, protože UMÍRÁM HLADY — uvidíme se pak. To psal on.

Přišla mi do vodní knihovny kniha o slunovratových kamenech. Mitchell, z loňska.

Flo, můžeš mi cestou ze Stříbrnýho kruhu koupit malinovej džem? Bobby, jak jinak.

To bude určitě dobré, věřte mi! Jsem ve stáji.
Flo, v písklecím ročníku.

Čtveřice se zhroutila na sedací pytle a zůstala na sebe civět.

„Blesky a meteory!“ vybuchl nakonec Mitchell. Znělo to napůl rozzlobeně a napůl zděšeně. „Jakej sadista může přijít s tím, že bychom měli žít s lidma, co ovládaj stejnej živel jako my? Fakt skvělej nápad, Rexi! Naženeme všechny vzduchovládce — extroverty, co milujou vzrušení a porušování pravidel — do jednoho domku a ten nejspíš do několika minut samou srandou vybuchne.“

„Máš pravdu, Mitchelli,“ přidala se Flo. „Všichni musíme být vyvážení, učit se jeden od druhého. Vy všichni jste mě toho tolik naučili — jak být sebevědomější, jak přemáhat obavy a že občas je sprosté slovo zcela na místě.“ Třásl se jí hlas. „Nevím, co si Rex myslí, že dělá.“ Byl to jeden z mála okamžiků, kdy ji Skandar slyšel hlavu Stříbrného kruhu kritizovat.

„Co když do nový čtveřice odmítneme vstoupit?“ zeptala se najednou Bobby. Svlékla si ošuntělou zelenou bundu a všechna šedivá pírka na pažích měla načepýřená, jako by se chystala porvat.

„Slyšelas, co říkal Rex,“ odpověděl Mitchell už tišeji. „Kdo poruší nový pravidla, s tím se naloží jako s ‚nepřítelem ostrova‘. To by mohlo znamenat i vězení. A nemůžeme riskovat, že komodor získá záminku, aby zatkl Skandara. Nerad to říkám, ale musíme ho poslechnout.“

„Ale možná ne napořád,“ dodala uvážlivě Flo a v očích se jí zablýsklo. „Ty bys přece mohl prozkoumat pouta mezi zemními jednorožci a jejich jezdci, Skare! Zkus s pomocí duchovního živlu zjistit, jestli jsou pořád ještě spojení. Když zrušíme to, co udělala Kenna, všechno se vrátí do normálu, ne?“

„Vynikající plán,“ prohlásil Mitchell spokojeně. „Ani se nenadějeme a budeme zase všichni spolu.“

Skandar tomu moc chtěl věřit a napodobil Mitchellův optimistický tón. „Zajedeme si před zahájením výcviku za Agathou. Třeba se ještě najde pár tuláků spřízněnejch se zemí, kterejm jejich jednorožci zůstali. Soužití s těma divokejma jim vždycky šlo líp. Mohl bych si důkladně prohlídnout jejich pouta, jak říkala Flo.“ Skandar byl jediný duchovládce, kterému ještě zůstal jeho jednorožec, a tak jen on mohl odhalit případné zbytky zemních pout.

Nastala další napjatá odmlka, v níž se snažili vypořádat se šokem z rozdělení své čtveřice.

„Kdybychom aspoň nemuseli odcházet odsud,“ postěžovala si Flo a rozhlédla se po domku.

Skandar cítil, jak v něm narůstá hněv. „Vždyť to rozdělení ani nedává smysl! Moje sestra je spřízněná se všema pěti živlama. Umí to s ohněm stejně dobře jako s vodou. Proč si Rex myslí, že něčemu pomůže, když se omezíme jenom na jeden živel? Kenna stejně vyhraje. A Rex přece musí z hlášení od vartařů vědět, jak je silná. To rozdělení je k ničemu!“

Bobby si odfoukla ofinu z očí. „Přesně to jsem si taky říkala, ducháčku. Neřekla bych, že tyhle nový pravidla nějak souvisej se sjednocením proti Kennině moci nebo s těma nesmyslama, co tam dole plácal. Vám to snad nedošlo? Když budeme smět trénovat jenom ve svým spřízněným živlu, hrubá magická síla získá převahu nad šikovností. Sama jsi to říkala, Flo. Střídání živlů je pro stříbrňáky jedna z nejtěžších věcí. Ale když se každej bude muset omezovat na svůj vlastní živel, svůj spřízněnej živel, budou stříbrňáci neporazitelný.“

Mitchell přikyvoval. „Málokdo na ostrově zažil Kenninu moc zblízka. Rex toho asi využívá. S těmahle novejma pravidlama budí dojem, že dělá něco proti Kenně, a zároveň pošoupne stříbrňáky na vrchol potravního řetězce.“

„Vždyť je komodor! Na vrcholu je tak jako tak,“ namítla Flo.

„Jo, a chce se tam udržet,“ odtušil Mitchell zlověstně.

Skandarovi se srdce sevřelo strachy. Bobby a Mitchell mají pravdu. Rex už nikdy neobnoví normální výcvik a zavedené čtveřice, ani kdyby Skandar a jeho přátelé činy jeho sestry zvrátili. Kennin útok totiž komodorovi nabídl příležitost upevnit si svou vlastní moc — a on se jí chopil.

Rex Manning neztrácel čas. Ráno Skandara s Mitchellem probudil hlasitý hovor od vedlejšího domku. Oba honem seskočili z houpacích sítí a vrhli se ke kruhovému okénku v polovině kmene.

„Co se děje?“ ozvala se z obytné části dole Flo. Skandar ji zahlédl, jak sedí se zkříženýma nohama na zeleném sedacím pytli, skloněná nad hromádkou čehosi pestrobarevného.

„Vedle jsou instruktoři,“ zavolal v odpověď Mitchell.

„Už?“ vypískla Flo.

Skandar otevřel okno a uviděl, že na plošině sousedního domku stojí Sarika, Gabriel, Zac a Mabel s vyučujícími. Kromě Skandarovy a Niamhiny party to byla jediná čtveřice, která vyšla ze soutěží Chaosu celá.

Mabel se doprošovala instruktora Webba a ojíněné pihy jí v ranním světle jiskřily. „Ale Královnina cena zdivočela teprve včera. Nemůžete nás prosím nechat ještě chvíli spolu kvůli Gabrielovi?“

„To bych moc rád.“ Instruktor Webb hovořil vážným tónem a na okamžik to vypadalo, že chce ještě něco dodat. Střelil pohledem po Rexovi. „Ale je to pro dobro ostrova. Počítejte s tím, že za hodinu tento domek vyklidíte.“

Vyučujícím trvalo překvapivě dlouho, než zaklepali na dveře Skandarova domku. Skandar s Mitchellem stihli probudit Bobby, obléknout se a ještě společně několik minut znepokojeně civět na dveře, než dorazili.

Ťuk. Ťuk.

„Co když odmítneme otevřít?“ nasupila se Bobby. „Co když budu klást odpor? Co když…“

Flo ji objala. „To bude dobré, Bobby. Bude to dobré.“

Mitchell se k nim otočil. „Hlavně si pamatujte, že vždycky zůstaneme spolu, i kdyby nám tvrdili nebo dělali cokoli. Jsme spolu z vlastní vůle. A můžeme spolu z vlastní vůle zůstávat dál. To nám nevezmou.“

„Do průtrže mračen, Mitchelli, otevři ty dveře, než se rozbrečím,“ zavelela Bobby. A když Skandar spatřil její zdrcený výraz, pochopil, že to tentokrát myslí vážně.

„Dobré ráno!“ pozdravil je Rex se širokým úsměvem a jiskřičkami na tvářích, jako by jim přinášel nějaké obzvlášť dobré zprávy. „Rád vidím, že už jste vzhůru. Změny jsou vzrušující, že?“

Čtveřice ho propalovala pohledem. Ani Flo jeho úsměv neopětovala.

Rex si poněkud rozpačitě odkašlal. „Dobrá. Tak já začnu. Chceš slyšet, kdo bude ve tvé vzdušné čtveřici, Roberto?“

„Jmenuju se Bobby,“ opáčila hlasem, z něhož kapal jed.

Rex to přešel bez komentáře a zadíval se na svou žlutou psací podložku. „Ve tvé nové čtveřici bude Anuška s Nebeskou pirátkou, Zac s Ozvěnou včerejška a Ivan s Náhlou sabotáží.“ Netrpělivě se na ni zadíval.

Bobby si dala jednu ruku v bok. „Co mám asi tak říct? Poděkovat?“

Skandar znovu zahlédl v Rexových zelených očích ten nebezpečný záblesk, ale komodor jednoduše vycouval ze dveří, aby uvolnil místo instruktoru Andersonovi s červenou psací podložkou. Ve tváři ohňového instruktora nebylo ani stopy po obvyklém bodrém výrazu a plamínky u uší mu sotva doutnaly. Mluvil vlídně. „Mitchelli? Ve tvé nové ohňové čtveřici bude Art s Běsnícím požárem, Adžáj s Tichým postrachem a Meji se Šípkovou milou.“ Mitchellovi málem zaskočilo. Meji původně patřila k takzvané drsné čtyřce.

„Dobrý?“ zeptal se ho Skandar, ale Mitchell sklopil pohled k zemi.

Pak instruktor Webb vyjmenoval členy Floiny nové zemní čtveřice, ale Skandar z nich znal jen Marcuse s Písečnou bouří. Flo se zatvářila udiveně a instruktor Manning si pospíšil s vysvětlením. „Říkal jsem si, že by ti prospělo žít s dravci. Musíš se od starších jezdců naučit co nejvíc. Jako jediná zemní stříbrňačka v Kruhu se s Kordem ujmeš instruktorských povinností, jakmile se ostatní zemní jednorožci vrátí do normálu.“

Flo se dvakrát zhluboka nadechla, což často dělávala, když se odhodlávala na rovinu říct svůj názor. „To je šílenství, Rexi. Co blázníš?“

Skandar se napjal. Mitchellovi zaplály vlasy. Bobby vítězoslavně zaťala ruku v pěst.

Rex neodpověděl, ale Flo ještě nedomluvila. „Jsem zobačka. Nemůžeš ode mě očekávat, že budu učit starší jezdce. Nebudou mě uznávat, a proč by taky měli? Nejsem ani zdaleka nejlepší ze svého ročníku, natož mezi dravci.“

Rex se zamračil, jako by ho její reakce udivila. „Samozřejmě že tě budou uznávat. Jsi přece stříbrňačka, Flo. Na to nezapomínej.“

„Ale já nechci učit!“

„Budeš učit, protože to od tebe žádám, Florence. A já jsem komodor a tys přísahala věrnost Stříbrnému kruhu. Nehodlám o tom diskutovat. Instruktorko O’Sullivanová?“

Ukončil rozhovor tím, že mávl na vodní instruktorku, ať pokračuje. Flo se třásla po celém těle, ale Skandar netušil, jestli strachem nebo hněvem. Zlehka jí položil ruku na paži. Flo na okamžik zavřela oči a zklidnila se.

Ve dveřích se objevil blankytný plášť instruktorky O’Sullivanové a na Skandara se upřely modré vodní víry jejích očí. Bylo na ní vidět, že svádí jakýsi vnitřní boj. Nakonec spustila psací podložku k boku, místo aby z ní předčítala.

„Vždycky jsem tě brala jako čestného vodovládce, Skandare, a pokud si to budeš přát, zařadím tě do nějakého domku spřízněného s vodou. Pravda, byť dosud nepřiznaná…“ šlehla pohledem po Rexovi, „…je však taková, že jsi duchovládce a Hnízdo tě už dva roky nechává jako takového trénovat. Rozhodnutí je na tobě.“

V uplynulých dvanácti hodinách se všechno seběhlo tak rychle — Kenna, zemní jednorožci, Rexova nová pravidla —, že Skandar ani neuvažoval o tom, k jaké čtveřici ho přiřadí. Zůstane sám, pokud si zvolí ducha? Kdo s ním bude trénovat, když tady teď není Agatha? Kde bude bydlet?

„Skare?“ pobídla ho Flo a on pochopil, že všichni čekají, jak se rozhodne.

Představil si, jaký trénink by s Čertovým kvítkem museli přetrpět. Směli by se zdokonalovat jen ve vodním živlu. To by Kvítko nesnesl. Bylo by to jako vrátit se do holátkovského ročníku a nesmět být sami sebou.

„Nebudu se zapírat,“ odpověděl. „Nejsem vodovládce, nikdy jsem nebyl a nikdy nebudu. Jste moc hodná, že mi to nabízíte, paní instruktorko,“ dodal. „Ale já a Čertovo kvítko jsme spřízněný s duchovním živlem. No a… to je všechno.“

V očích instruktorky O’Sullivanové se zračila nespoutaná hrdost. „Výborně. Asi bude nejlepší, když se jako jediný duchovládce přestěhuješ do starého domku instruktorky Everhartové.“

„O tomhle zatím nebyla řeč, Persephone…“

Instruktorka se otočila k Rexovi, až jí plášť zavířil. „Stejně jako jsme neprobrali žádnou z vašich změn předtím, než jste zavedl zcela nové, a troufám si říct, že i mimořádně škodlivé uspořádání Hnízda. K vzteku, co?“

„Můžu vás zbavit funkce, abyste věděla.“ Rex se usmíval a mluvil klidně, skoro až zdvořile, ale Skandarovi z jeho slov přeběhl mráz po zádech.

„Jen si to zkuste,“ odsekla instruktorka O’Sullivanová tónem stejně pichlavým jako její šedivé vlasy.

Ve vzduchu viselo skoro hmatatelné napětí, které Rex prolomil, když oslovil čtveřici, jako by se nic nestalo. „Máte hodinu na to, abyste si sbalili věci. Brzy se vrátíme a odvedeme vás k vašim novým příbytkům.“

Bobby využila příležitosti a kopnutím mu zabouchla dveře před nosem.

Kapitola 3

Herecký talent

Pak vyučující s psacími podložkami odešli a Skandar, Bobby, Mitchell a Flo se museli připravit na rozpuštění čtveřice. Balení trvalo mnohem déle, než čekali. Hlavně Skandar teď měl spoustu věcí, nejen těch pár, které si před pěti lety přivezl z pevniny v černé školní brašně. Musel si od Mitchella půjčit dvě další tašky.

Nakonec čtveřice snesla veškeré věci dolů a setkala se v prázdném prostoru. Všechno bylo holé a podezřele moc čisté.

„Došla jsem k závěru, že nějak moc dramatizujeme,“ sdělila jim Bobby, zatímco si cpala do batohu poslední sklenici drožďové pomazánky. „Dáme si sraz za hodinu ve stájích. V domcích jenom přespáváme, tak vlastně o nic nejde.“

„To je fakt!“ přisvědčil Mitchell a viditelně pookřál. „Nemůžou udělat nic s tím, že budeme trávit čas společně. Jenom se od nás chce, abychom trénovali a spali každej zvlášť.“

„Technicky vzato nám nezakázali scházet se v domcích,“ podotkla nadšeně Flo. „A Skandar bude mít ten svůj jen pro sebe. Všichni se pak můžeme setkat u Agathy, ne?“

Skandar se rozesmál úlevou. „Flo! Ty rebelko!“

Rozzářila se jako sluníčko.

Bobby se okázale uklonila. „Učila se od těch nejlepších.“

Ťuk. Ťuk.

„Florence?“ ozval se instruktor Webb.

„Ne!“ vykřikla Flo a úsměv jí zmizel z tváře. „Ještě ne! Zdržte ho, prosím vás!“

„Je mi líto, pane instruktore. Všichni jsme zrovna nahatý!“ houkla Bobby. „Počkejte chvilku, než se Flo oblíkne.“

Mitchell a Skandar přemáhali smích, zatímco Flo vytáhla něco z kapsy své zelené bundy.

„Máte všichni ty náramky, co jsem vám ve třeťáku vyrobila k narozeninám?“ zeptala se.

Bobby, Skandar i Mitchell zvedli ruce. Všichni měli pořád na zápěstích její dárek.

„Tak jo, dejte mi je. Honem!“

Odmotali si náramky ze zápěstí, Flo si klekla na zem a začala na ni rozkládat další. Bylo jich celkem dvanáct, každý upletený z nití v barvách všech živlů.

„Proto jsi včera nešla spát?“ zeptala se Bobby s vykulenýma očima.

Flo přikývla a pustila se do rozdávání náramků. Skandarovi vtiskla do ruky tři, jeden se slovy Bobby a Sokolice vyšitými žlutou nití, jeden se šarlatově zvýrazněným nápisem Mitchell a Rudá noc a svůj vlastní s Kordovým jménem vyvedeným zeleně. Skandar si všiml, že si nasadila jeho bíle vyšívaný náramek a Mitchellovi i Bobby věnovala dva nové náramky, na nichž stálo Skandar a Kvítko.

Chvíli si všichni pod zelenými bundami mlčky zavazovali dratve na uzel, aby jim náramky nesklouzly z ruky.

„Je to, jak říkal Mitchell.“ Flo jim ukázala náramky seřazené na své paži. „Vždycky budeme čtveřice a já jsem si říkala, že by bylo fajn, kdyby nám to ty náramky připomínaly. Vždyť víte, až budeme každý spát v jiném domku.“

„Jsou super,“ prohlásil okamžitě Mitchell.

Bobby se na své náramky užasle zadívala. „Jsou totálně staromódní, ale už si je nikdy nechci sundat, ani nevím proč.“

„Nemaj chybu,“ přidal se Skandar a objal Flo. Objímal se s ní tak dlouho, až si instruktor Webb za dveřmi odkašlal.

„Už musíme jít, Florence.“

Když se od něj Flo odtáhla, Skandarovi se stáhl žaludek panikou. Po soutěžích Chaosu jí toho chtěl tolik říct, ale nějak pořád nenacházel ta správná slova.

„Brzy se všichni zase uvidíme,“ řekla Flo, ale dívala se přitom jen na něj a vypadalo to, jako by mu toho možná taky chtěla spoustu povědět.

Po ní odešel Mitchell a svíral přitom náramky na své paži jako záchranné lano. A když si Rex přišel pro Bobby, neuslyšel od ní jediné slovo.

Skandar čekal na modrém sedacím pytli, upíral pohled na obraz moře, který namaloval předloni, a snažil se přemáhat návaly smutku, jež se ho teď zmocňovaly vždycky, když byl sám. V posledních týdnech zjišťoval, že se potřebuje pořád něčím zabavit — svými přáteli, Kvítkem —, jen aby se udržel nad vodou. A teď po rozpuštění jejich čtveřice netušil, jak se vypořádá s chvílemi, kdy se před spletencem zmatených pocitů nebude moct schovat. Měl by být rád, že Jehla je mrtvá, ale většinou cítil buď hněv, nebo smutek. Měl by nenávidět Kennu za to, že zabila Labutí píseň severu a zemní jednorožci kvůli ní zdivočeli, ale zmohl se jen na přemítání o tom, jestli si taky připadá, jako by se jí nad hlavou už zavírala hladina.

Ve skutečnosti se však zmohl na víc než jen přemítání.

Krátce po Jehlině smrti se vykradl z domku a pokusil se s Kvítkem snít správkařský sen. Byl to jediný způsob, jak zjistit, jak se Kenna má. Ale nedopadlo to dobře. Když se jeho snové já střetlo s jejím, zmítala jí tak zběsilá smršť pocitů, až si myslel, že místo ní narazil na divokého jednorožce.

Když se mu konečně podařilo z jejího snového já vyprostit, posadil se k ní na zvláštní plošinu u stromového domku, zhotovenou z různobarevných plechů. V tu chvíli zapomněl, že ve správkařských snech spolu lidé nemůžou hovořit, že to není skutečná Kenna. Mluvil na ni a jeho přízračná slova zůstávala viset ve vzduchu nezodpovězená. A její mlčení bylo opravdu příšerné. Vzlykal tak hlasitě, až se probudil a vytrhl se ze sna. Pak už to znovu nezkoušel.

Teď se jeho pouto s jednorožcem zalilo citem, který nepocházel od něj — přívalem rozpustilosti, dávkou naděje a bezmezné lásky. „Díky, Kvítko,“ zamumlal. Jednorožec se sice nacházel o kdovíkolik metrů níž, ale vnímal, jak jeho jezdec propadá beznaději, a snažil se mu pomoct. Skandar se chvilku cítil lépe, ale pak se přes něj převalila další vlna smutku a ani Kvítko ji nedokázal odrazit. A tak když dorazila instruktorka O’Sullivanová, Skandar se z domku prakticky vyřítil.

Cestou k Agathinu domku se vodní instruktorka a duchovládce proplétali kolem dalších jezdců svírajících v náručí své osobní věci. Skandar při pomyšlení na tetu posmutněl ještě víc. Zaletěl ji navštívit k tulákům, ale nebylo to totéž jako smět k ní zaskočit na šálek čaje z ohňové oblasti, kdykoli se mu zachce. I Agatha byla jiná. Při jeho první návštěvě po Labuťákově smrti ze sebe pro samý zármutek skoro nevypravila slovo. Nebylo divu. Ztratila naráz sestru i jednorožce.

Když přicházeli k domku, z výrazu instruktorky O’Sullivanové bylo patrné, že je stejně sklíčená jako Skandar. To mu ale nezabránilo položit jí otázku, kterou před Rexem nemohl vyslovit.

„Víte, jak jste předtím řekla, že to nový uspořádání čtveřic je škodlivý, paní instruktorko?“

„To jsem říkala, že?“ Místo očí měla hluboké vodní víry.

„Jak je možný, že vy jako Hnízdo to Rexovi nezatrhnete? Já myslel, že komodor tady nemá žádnou moc. Myslel jsem si…“

„Myslel sis, že jsi v bezpečí,“ dopověděla za něj instruktorka ve dveřích domku tak sklesle, že ho zamrazilo do morku kostí.

„Jenom jsem si myslel, že instruktoři můžou něco takovýho utnout.“ Neuniklo mu, že to vyznělo, jako by jí něco vyčítal. A možná taky ano.

Vzdychla a otočila se k němu. „Problém je v tom, že Rex Manning je jedním z vyučujících. Má tady moc jako komodor i jako hlava Stříbrného kruhu. Začal mi dělat starosti už loni, jakmile bez povolení prohledal tvůj domek, ale když po Ninině smrti oznámil svoje prozatímní vůdcovství…“ Protáhla obličej. „Ostrov nikdy nepočítal s tím, že by jeden člověk zastával všechny tři role.“

„A zbaví vás funkce, jak vám vyhrožoval?“

„Asi ne, ale určitě by to rád udělal. Chce, aby všechno působilo nenásilně. Chce, aby to vypadalo, že má v Hnízdě, v tvrzi i na Radničním náměstí všechno pod kontrolou. Uvažovala jsem o tom, že bych demonstrativně odstoupila, ale…“ Zaváhala. „Dokud jsem tady, můžu se všechny jezdce aspoň snažit chránit, jak jen budu moct.“

Skandar se zamračil. „Myslíte před Kennou?“

Instruktorka O’Sullivanová zavrtěla hlavou. „Ne. Před komodorem. Z vlastní zkušenosti vím, že nejnebezpečnější bývají občas ti, kdo se prohlašují za naše zachránce.“

Skandarovi ztěžkl žaludek strachem. „Pokusí se vůbec napravit, co Kenna provedla?“

„Nějaká snaha tam určitě bude,“ prohlásila vodní instruktorka pohrdavě. „Ale ne kvůli zeměvládcům. Půjde mu jen o to, aby udělal dobrý dojem. Nebo spíš ještě lepší. Je hodně oblíbený v Hnízdě i mimo ně. To je součást celého problému.“

„Copak mu nezáleží na tom, že jednorožci zdivočeli? A na tom, čím si procházej jejich jezdci?“

„Ne,“ odpověděla suše. „Protože se to neděje jemu.“ Otevřela mu dveře a zaklínila je jednou z jeho tašek.

„S tímhle přístupem ale nikdy nenapraví to, co Kenna udělala,“ namítl Skandar rozzlobeně. „Zvlášť když mu nezáleží ani na zeměvládcích.“

„Máš pravdu,“ přikývla instruktorka O’Sullivanová. „Ale ono to možná je jako vždycky úkolem těch, kterým na nich záleží. Těch, co mají dost kuráže na to, aby si špatná pravidla vykládali po svém. Těch, co jim v žilách koluje kromě zbrklosti i odvaha.“ Tázavě povytáhla výrazné šedivé obočí a zanechala Skandara stát na prahu domku.

Opravdu ho instruktorka O’Sullivanová právě vybídla k porušování pravidel?

Skandar se rozhodl brát jejich chování jako dobré znamení. Třeba to je důkaz, že jejich pouta k jezdcům ještě úplně nezanikla… Nemohl se dočkat, až bude moct navštívit Agathu a popovídat si s tuláky o tom, jak s pomocí duchovního živlu zjistit víc. Ale hlavním problémem bylo, jak se dostat z Hnízda.

„Přesně. Jestli někdo dokáže ty vartaře zabavit, tak Brunovka.“