Myšlenky oceánu

Vyšlo také v tištěné verzi

Objednat můžete na

www.pointa.cz

www.albatrosmedia.cz

Eliška Javůrková

Myšlenky oceánu – e-kniha

Copyright © Albatros Media a. s., 2025

Všechna práva vyhrazena.

Žádná část této publikace nesmí být rozšiřována

bez písemného souhlasu majitelů práv.

Copyright © Eliška Javůrková, 2025

Ilustrace © Magda Kadlecová, 2025

E-book konverzi vytvořilo Grafické a DTP studio Fragment

E-book konverze © Grafické a DTP studio Fragment, 2025

ISBN tištěné verze 978-80-7691-882-5

ISBN e-knihy 978-80-267-5013-0 (1. zveřejnění, 2025) (epub)

ISBN e-knihy 978-80-267-5014-7 (1. zveřejnění, 2025) (mobi)

ISBN e-knihy 978-80-7691-9969 (1. zveřejnění, 2025) (ePDF)

Když se budete snažit porozumět
celému vesmíru, nepochopíte nic.
Když se pokusíte porozumět sobě,
pochopíte celý vesmír.

od Buddhy

Všem, kteří se rozhodli vrátit se zpět ke své pravé podstatě.

Myšlenky oceánu

Znáte ten pocit, když se cítíte úplně na dně, kdy nevidíte žádnou výchozí situaci a na druhé straně jste plní lásky a pocitů radosti s vidinami lepších zítřků? Já ano. Máte občas pocit, že vás každý, kdo kolem vás projde, hodnotí? Trávila jsem mnoho času čtením knih a léčením se snahou změnit se, ale byla to ztráta času. Tím nemyslím, že čtení této knihy je ztráta času. Jen říkám, tedy píšu, že snažit se prostřednictvím knihy změnit svůj život, je nemožné. Vše začíná uvnitř. Čas neexistuje. Což mi připomíná, že se to člověk musí naučit prostřednictvím situací, které zažívá. Přiznejme si, kdo z vás nikdy neměl strach, že přijde pozdě do práce, školy, na schůzku? Je to svazující, ale podstatou všeho je svoboda. Když si uvědomíte, že čas neexistuje, je to úžasný pocit, vše může trvat věčnost.

Krása Čech

Ta česká krajina

ta ve mně utkvěla

zanechala vzpomínky

na buchty od maminky

To české vlastenectví

to já v sobě nenosím

přijměte to a nechte si to vysvětlit

Já totiž vše co ve mně leží pokosím

ale to nezmění krásu Čech

Sebeláska je velice důležitá, ale připadá mi, že okolní svět nám nastavuje iluze a snaží se nás přesvědčit, že nejsme dokonalí, ale jsme a jak! Podívejte se okolo sebe – stromy, kapky rosy, barvy. To všechno je stvořeno pomocí jedné síly, která je nekonečná – je to LÁSKA. Hudba ve mně vyvolává úžasné pocity. Vždy, když uslyším první tón, vše ve mně se rozezní, ožívám. Projevuji svoji divokost, opravdovost. Je to jako živá voda. Vše je v neustálém pohybu, i když se zdá, že se nic nemění. Vše je tak, jak má být a jednotlivé dílky do sebe zapadají. Jako ty nejpřesnější puzzle. Občas se mi ze všeho točí hlava a mám chuť přestat, ale jindy mám chuť tančit a jsem ve stavu extáze a nepotřebuji k tomu opojnou chuť destilátů. Obyčejné přežívání, nebo život? Kdo ví? Pohodlnost je lehká volba. Kdo však zná ten příběh, ten ví. Nejdříve nepohodlí, potom růst. Když poslouchám písničku, melodii, která ladí s mou duší, chvěje se mi celé tělo, cítím horkost, jako bych seděla u ohně obklopeného tisíci předků. Je to nádherný pocit, nával inspirace přichází a já píši. Píši to, co mi na srdci leží, vše, co cítím.

Nebýt hercem

Pravdu vždycky pravdu

za každé okolnosti

i když se vám třese hlas

být hercem je lehká volba

obličej natřený bílou barvou

chodit v jedné linii s gardou

není zde co ztratit

je to nádherný pocit

Strach – Velký pán. Před každým hezcí a láskyhodní chceme být. Odhoďte to! A nechte se unášet proudem divokosti a lásky. Ó, jak dlouho, jak dlouho jsem si zakazovala ukazovat své emoce. Brala jsem je jako něco, co je nechtěné, odmítané. Ale když jsem je nakonec vypustila z hlubin mé duše, bylo to jako ohňostroj barev. Každá emoce je něčím zajímavá, chce být procítěná. Ať už smutek, radost, hněv, pláč… Když cítíme hněv vůči někomu, je to jen úhel pohledu, který je omezený. Vžít se do druhého, přináší opravdovou změnu a nese soucit s druhým člověkem.

Emoce bolí nejvíce

Emoce jsou pro nás darem

avšak my nejsme emocemi

jiný svět nad širokým nebem

dech nás zanechává klidnými

nenechte se rozhodit

když myšlenky útočí

dovolte si oddělit

od všech těchto emocí

Jednoho dne se tak probudíte a písečná bouře nepřináší bojovníky, ale vzpomínky, vzpomínky na to, co bylo zapomenuto, ale vichr to odkrývá. Někdy ty vzpomínky mohou být bolestivé, ale je potřeba, aby byly procítěny. Naše ego se potřebuje identifikovat s nějakou představou toho, kdo jsme. Když se dívám na oblohu, jak krouží ptáci, je to jako kdyby vysílali nějakou zprávu. Moc se snaží, aby jim druzí porozuměli skrze jejich líbezný zpěv, ti, kteří jsou napojeni na zdroj, rozumí.

Ptačí perspektiva

My nejme my

Já nejsem já

bytosti prostředky dopravními

na nebi poletující mlha

Ptáci kroužící po nebi

oni vědí co ne my

změněnou perspektivu mají

a nám se to ukázat snaží

Mnoho lidí se dívá na názory mladých lidí povrchně, protože prý nemají dostatek zkušeností, ale nic není tak, jak se na první pohled zdá. Mnoho mladých lidí je moudrých. Zkušenosti nasbírali skrze minulé životy. Světlo na konci tunelu, vesmírné, vesmírné. Ano, vždy je na konci světlo. I když procházíte něčím z vaší perspektivy hrozným, je to tady z nějakého důvodu. Ó staré časy, chybíte mi, ó staré časy, chybíte mi. Kapka rosy na listu, chrání vílu nevěstu. Když se bavím s dětmi, říkají mi, že se jim nelíbí, jak si jejich rodiče myslí, že je můžou vlastnit a manipulovat s nimi. Někdy toho mohou děti naučit rodiče víc než rodiče děti.

Otevřené oči

Naděje je tu pro vás

staré duše v mladých tělech

moudrých vědomostí plní

oni vědí, oni vědí

staré časy jsem navštívila

jejich krásy uviděla

ve snech se mi zjevily

lidé ke mně mluvili