Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Jiří Jemelka

Z otroka podnikatelem
Aneb cesta od živnostníka k majiteli firmy

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 10199. publikaci

Grafická úprava a zpracování obálky Ondřej Mikulecký
Počet stran 208
První vydání, Praha 2025
Vytiskla D.R.J. TISKÁRNA RESL, s.r.o., Náchod

© Grada Publishing, a.s., 2025
© Jiří Jemelka, 2025

Názvy produktů, firem apod. použité v knize mohou být ochrannými známkami nebo registrovanými ochrannými známkami příslušných vlastníků.

ISBN 978-80-271-8172-8 (ePub)
ISBN 978-80-271-8171-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-6101-0 (print)

ÚVOD

Vážení čtenáři,

v ruce právě držíte výběr toho nejlepšího, co jsem za poslední roky napsal na sociální sítě. Jedná se vlastně o sborník textů, tematicky rozdělený do jednotlivých kapitol.

Co stránka, to jeden článek. Jeden příspěvek. Jeden tip. Jedna inspirace. Jedna rada. Jedna změna života.

Tuto knížku můžete zhltnout během pár hodin nebo ji číst postupně. Jednu stránku denně, kdykoliv máte čas.

Ať už zvolíte jakýkoliv způsob, pevně věřím, že vám pomůže stát se lepším podnikatelem. Podnikatelem, kterému šlape byznys jako nikdy předtím, a přitom má dostatek času na své blízké, rodinu i koníčky.

Ostatně, proto jsem ji napsal. A pokud se to povede byť jen několika z vás, měla moje práce smysl.

Jiří Jemelka

KAPITOLA PRVNÍ

VIZE AMOTIVACE

„Vize bez exekuce je jen bludem.“

Thomas A. EdisoN

01

Fascinuje mě, když se někdo vypracuje z0 až na vrchol. Ujednoho takového příběhu jsem byl osobně přítomen arád bych se svámi oněj podělil.

Neskutečně chlastal. Pracoval na pozici řadového dělníka vjedné zfirem, které jsme pomáhali dostat se zpět na nohy. Tvrdě dřel, ale díky svému nešvaru byl všem spíše pro smích. Něco jsem vněm ale tehdy viděl. Apotřeboval jsem zjistit, co to je.

Udělali jsme mu test osobnosti avyšel mu obrovský potenciál lídra. Když jsem si sním povídal, zjistil jsem, že je to neskutečně chytrý aschopný člověk, kterého táhne dolů jenom ta flaška. Neměl zrovna lehké dětství, urodičů nikdy nenašel zastání avživotě ho nepodržel ani nikdo jiný. Tak pil, jak zákon káže, aby zapomněl. Začali jsme pracovat na tom, aby se to změnilo.

Vmomentě, kdy náš úkol ve firmě skončil, vzal jsem si majitele stranou, ukázal jsem prstem na onoho člověka ařekl: „Toto je váš nový výkonný ředitel.“ Majitel mi řekl, že jsem se naprosto zbláznil, že ten nic neustojí azačne hned chlastat. Odpověděl jsem: „Znovu opakuji, toto je váš nový výkonný ředitel, věřte mi, jako jste mi věřil vminulosti.“

Aon ho tím CEO fakt udělal. Firma pod jeho rukama vyrostla z80 na 140 miliónů, majitel nemusel na nic sáhnout anáš nejmenovaný „dělník“ si postavil dům, ve kterém žije se svou šťastnou rodinou. Na láhev od té doby nesáhnul.

Když dětem večer před spaním čtu pohádky, často se mě ptají: „Tati amůže se to opravdu stát?“ Říkám jim: „To víte, že může, každý znás takovou pohádku alespoň jednou za život zažije.“

02

Víte, že jsem hrával vrcholově hokej? Extraligu za Zlín. Od svých 5 let jsem nežil ničím jiným než hokejem. Tvrdě jsem makal adřel. Asnil jsem, že si zahraju NHL, mistrovství světa nebo olympiádu. Vdorostu jsme mistrovství vyhráli ateď byla na řadě vyšší liga. Vše už bylo na dosah…apak přišlo zranění. Akonec.

Když 16 let neznáte nic jiného než hokej apak oněj přijdete, zhroutí se vám celý svět. Rozhodně vám zde nebudu psát, že jsem se oklepal ajel jsem dál. Naopak, psychicky jsem se ztoho zhroutil aslušnou dobu jsem si pobyl ve své černé díře.

Něco jsem ale dělat musel. Byl jsem psychicky rozbitý avěděl jsem, že se potřebuju co nejvíc otrkat, cítil jsem, že musím mezi lidi. Rozhodl jsem se, že se naplno vrhnu do obchodu. Obchod je královská disciplína akdo vněm uspěje, bude se mu dařit všude.

Amně se to podařilo. Postupně jsem vybudoval firmu amůj život se vydal úplně novým směrem. Ty hokejové roky nepřišly vniveč. Sport vás naučí vytrvalosti, disciplíně, mít tah na branku, ahlavně se zvednout, ikdyž stokrát spadnete na zem.

Atak jsem to udělal ivživotě. Zvednul jsem se tenkrát azvedám se pokaždé, když si vpodnikání nabiju ústa. Jeden zápas skončil adruhý začíná.

Tak je to vhokeji ivživotě. Je potřeba se oklepat ajít dál.

03

Můj pradědeček Jan měl sen dostat se do Spojených států avydělat tam pořádné peníze. Ten sen mu nedal spát, atak se jej rozhodl zrealizovat. Nasedl proto na loď, ale udělal zásadní chybu, loď totiž plula místo do Severní Ameriky do té Jižní.

Na lodi dostal mořskou nemoc, posádka objevila, že je černý pasažér, takže si jízdenku musel odmakat, ale nakonec spočinul na pevnině. Tuším ve Venezuele.

Řekl si: „Inu, chyba se stala, musím se přizpůsobit,“ anechal se zaměstnat vmaloobchodě slátkami. Několik měsíců tam tvrdě dřel apři tom jednoho krásného dne zjistil, že dva nejvýše postavení zaměstnanci toho majitele okrádají. Šel tedy za majitelem ařekl mu otom. Ten si vše ověřil, akdyž zjistil, že pradědeček mluvil pravdu, tak ty dva zlosyny vyhodil ajeho udělal šéfem obchodu.

Když si praděda vydělal vAmerice (Jižní!) dost peněz, rozhodl se, že to už by stačilo avrátil se zpět domů. Začal tu podnikat. Vybudoval na Ostravsku široko daleko největší obchod slátkami. Následně diversifikoval zdroje, nakoupil pozemky, měl velkou farmu adařilo se mu nadmíru dobře. Pak přišli komunisti avšechno mu zabavili. Byl persona non grata, takže moje maminka nemohla ani vystudovat.

Člověk je schopen se adaptovat na jakoukoliv nepřízeň osudu, ale musí ktomu mít svobodu. Pokud oni přijde, je velice těžké cokoliv dělat. Mysleme na to hlavně vdnešní době, kdy se znovu objevují silné tlaky na to, abychom oni postupně přišli.

04

Vždycky, když čtu, jak někdo chce rozjet business ajít ve 40 do důchodu, musím se smát. To nejsou podnikatelé, to jsou snílci. Orel lítá, ryba ve vodě plave apodnikatel podniká. Arozhodně nikdy nesnese, že by se zastavil apřestal tvořit. Avíte proč? Protože oprachy tu zkrátka až tolik nejde.

Podívejme se na příklady lidí, kterým se opravdu povedlo vraném věku zbohatnout natolik, že už nemusejí do konce života pracovat. Prodali firmu, dva roky jezdili po světě, věnovali se koníčkům, pak se začali ksmrti nudit azaložili firmu novou.

Člověk, který velmi úspěšně podniká, to totiž téměř nikdy nedělá čistě kvůli penězům. Podniká proto, že ho to neskutečným způsobem vnitřně naplňuje abaví. Externí motivace nefunguje, ta musí vycházet zvnitřku. Ve své práci musíte nacházet smysl, musí vás naplňovat. Jedině tak vydržíte ivmomentech, kdy se všechno sype. Jedině tak si dokážete sáhnout pro zbytek sil do té největší hloubky, protože to chcete tak moc, že to prostě musíte zvládnout.

Pokud vás budou motivovat jenom peníze, tu sílu vkritický moment nenajdete. Pokud máte podnikání jako poslání aslužbu druhým, je mnohem větší šance, že se vám to povede. Když zachráním firmu, vidím, jaký dopad to má nejenom na majitele, ale ina všechny zaměstnance ajejich rodiny. Dělám něco, co má smysl azlepšuje život ostatním. Proto se do důchodu nechystám.

05

Spousta lidí mi říká, že příliš řeším dlouhodobé plánování avizi. Když ale chcete hrát NHL, stane se to tak, že se do něj jednoho dne propadnete nebo cesta kněmu začíná ve 4 letech, kdy se poprvé postavíte na led?

Ostatně, iBill Gates říkával, že „lidé přeceňují, co dokážou za rok, ale mají tendenci podceňovat to, čeho mohou dosáhnout za deset let.“ Pokud chcete něčeho vživotě dosáhnout, musíte zkrátka mít dlouhodobý cíl avědět, kam jdete. Jinak tam nedojdete.

Často slýchávám: „Nojo, ale on měl štěstí, proto je vbusinessu tam, kde je.“ Pokud chcete mít štěstí, musíte mu jít naproti. Pokud budete dělat bez většího rozmyslu pořád to stejné, nebudete riskovat atvrdě dřít abudete jen doufat, že jednou to štěstí trefí ivás, pravděpodobně budete zklamáni.

Pokud si dáte odvážný asmělý dlouhodobý cíl, ten efekt se projeví ivkrátkém období. Taková vize, kterou žijete, totiž vytváří pocit naléhavosti. Když se chcete podívat na Mars, bezpečně víte, že to nedokážete sprůměrnou firmou. Elon Musk některé týdny pracoval 120 hodin týdně avtovárně ispal, protože neměl čas jezdit domů.

To je možná trochu extrémní příklad, ale ten obecný princip je univerzálně platný. Bez jasné vize vživotě velmi pravděpodobně neuspějete. Proto ji mám, aproto dlouhodobě plánuji.

06

„Jirko, vždyť už máš vyděláno, proč se pořád tak honíš, kdy už budeš mít dost?“ Nikdy nebudu mít dost. Protože to nedělám pro peníze. Pro peníze nepodniká žádný podnikatel, který opravdu něco významného dokázal.

Mám jasnou vizi, kterou chci naplnit. Mým cílem je pomoci co nejvíce malým astředním firmám kúspěšné existenci. Nechci svět plný korporátů, které si snámi budou hrát jako spěšáky na šachovnici. Chci, aby zdravá páteř byznysu – segment SME – zůstal zachován adále vzkvétal. To je to, co mě žene pořád dál.

Podnikání je jako lidský život. Je oneustálém zvládání dalších výzev. Když je dítě malé, řeší první bolístky zoubků, když povyroste, musí se vyrovnat se šikanou ve škole, pak přijde první zaměstnání aspousta dalších výzev. Vbyznysu je to stejné, vždycky, když se chcete dostat na další level, tak to ze začátku bolí. Ato je samozřejmě nepříjemné.

Proto spousta podnikatelů zakrní azačnou hlásat, že jsou spokojení. Nechtějí další problémy. Pokud ale přestanou jít dopředu, ve většině případů si je najdou potíže jiné. Ačasto mnohem horší, zahálka je totiž nemoc proradná azákeřná.

Mám jednoduché heslo. Těžké úkoly lehký život, lehké úkoly těžký život. Spolehlivě to funguje vbyznysu ivživotě.

07

„Když já prostě nějak nevím, jak vtom podnikání dál,“ říkal mi před časem jeden zklientů. Tak jsem se ho zeptal, co byl jeho sen, když sbyznysem začínal.

Aon mi řekl: „Chtěl jsem mít nápis svojí firmy na vlastním baráku apřed ním zaparkovaných 50 kamionů.“ Já jsem se trochu pousmál, ukázal na jeho budovu ařekl mu: „Vždyť to všechno už máte.“ Aon na mě chvilku nechápavě hleděl apak mu to všechno došlo.

Pokud nemáte vizi, za kterou chcete jít, už vás nic nežene dopředu. Postupně zpohodlníte azůstanete přešlapovat na místě. Jestliže stím nejste spokojeni, tak je potřeba se hluboce zamyslet, co dál od života chcete.

Nemusí to nutně být expanze byznysu. Pokud máte vyděláno, můžete chtít nějaký čas věnovat rodině, cestování nebo koníčkům. Zmojí zkušenosti to však šikovné apracovité lidi neuspokojí na příliš dlouho. Atak třeba po čase založí novou firmu azačnou dělat něco jiného.

Vždycky je ale potřeba mít cíl, za kterým jdete. Jinak budete bloudit navěky.

08

Znáte tohle japonské přísloví: „Vize bez akce je sněním, akce bez vize je noční můrou.“

Podnikat lidé začínají zrůzných důvodů. Někdo si přečte článek ve Forbesu azasní se, jaké by to asi bylo, jiný vidí sousedovo luxusní auto achtěl by ho mít také.

Ano, peníze bývají často tou primární motivací. Dle mého názoru jsou ale motivací velmi slabou. Start nového byznysu je vždy očistec. Zvláště když něco takového děláte poprvé anemáte silné finanční zázemí.

Pracujete od úmoru do úmoru anesmíte přestat. Ani když to bolí. Ani když na vás zákazníci křičí. Ani když se všechno hroutí. Musíte zatnout zuby atím údolím stínů šlapat dál. Požene vás vtakovém okamžiku dál vidina peněz? Na žádné jste si zatím nesáhli amožná máte spíše dluhy.

Čím motivujete vaše spolupracovníky abratry vboji? Že jim jednou dáte více peněz? Bude to stačit? Uvidí vtom smysl abudou svámi bojovat vzákopu dál?

Já nevím, třeba ano. Ale ze zkušenosti můžu říct, že podnikatelé, kteří to dotáhli opravdu daleko, měli pro své PROČ zapálené srdce. Tím, jak hořeli, zapálili ostatní adíky tomu společně došli kúspěchu. Tak to zde nechávám kzamyšlení.

09

„Dokázal byste poradit začínajícím podnikatelům, co mají dělat, když se jim vpodnikání nedaří?“

Co vtakovém případě dělám já? Zachovávám klid adál krok za krokem dělám to, co je potřeba. Co člověku pomůže, když začne zmatkovat? Když ve stresu začne rychle vymýšlet, co stím azkratkovitě měnit stav věcí?

Samozřejmě, jednou za čas je dobré si sednout apromyslet, zda zvolená strategie je ta optimální ajestli svelkou pravděpodobností povede kzamýšlenému výsledku. Někdy ale ty věci zkrátka jen potřebují čas. Avýdrž. Adisciplínu. Zatnout zuby amakat.

Když jsem začínal sobchodem, taky se mi vůbec nedařilo. Vautě jsem měl na přístrojové desce napsáno: „Klid. Cíl. Víra.“ To, kdybych náhodou zapomněl. Tři měsíce jsem nemohl sehnat zakázku apokaždé, když jsem sednul do auta, tak jsem viděl ten nápis. Pomohl mi, abych vydržel, apak se to zlomilo.

Vpodnikání je potřeba mít jasnou vizi avýdrž. Pak úspěch vždycky přijde, ikdyž to někdy chvilku trvá.

10

Víte, kolik lidí nemá vůbec žádný smysl života?
Jediné, co je zajímá, je odmakat si to, co musejí, večer sednout na gauč, jíst, pít ave velkém konzumovat seriály na Netflixu.

Apak si samozřejmě stěžovat, jak ta ekonomika stojí za prd, že na nic nejsou peníze, všechno je pořád dražší avůbec, dobře už bylo.

Ještě legračnější je, když vám pak někdo takový řekne, že by chtěl začít podnikat, ale že teď je to hodně nejisté abylo by to nesmírně náročné, tak bude lepší počkat. To se vždycky musím pousmát. Nemyslím si totiž, že kdykoliv přijde doba, kdy podnikání bude jisté, pohodlné, nenáročné apředvídatelné.

Ne, jistého není vpodnikání nic. Přemáhat se asnášet nepohodlí musíme každý den. Troufnu si říct, že je to nejnáročnější disciplína na světě apředvídat na roky dopředu moc nejde. Proč tedy do toho ti šílenci vůbec jdou?

No ajsme na začátku. Protože vtom vidí smysl. Mají vizi, kterou chtějí naplnit astojí jim za to riskovat, snášet příkoří, makat vpráci ina sobě ajít za svým snem. Ikdyž je tma, zima aprší. Ikdyž to bolí.

11

Moudrý král zadal svým mudrcům úkol, aby sepsali životní principy. Ti na nich dva roky pracovali akdyž byli hotovi, odevzdali mu tři celé knihy. Král jim řekl: „Zbláznili jste se? To je moc dlouhé. Zkraťte to.“

Za další rok za ním přišli apředali mu jednu knihu. Zase je stím vyhodil atakhle se to nějakou dobu opakovalo, až mu nakonec přinesli jen jeden papír, na kterém byla jen jedna věta: „Bez práce nejsou koláče.“ Král zajásal ařekl: „No sláva! Teď je to konečně tak jednoduché, že to pochopí každý blbec.“

Aotom to přesně je. Elon Musk dobře říká, že když budete pracovat 80 hodin týdně avaše konkurence jen 40, posunete se kupředu mnohem rychleji. Principiálně to dává smysl, je však potřeba pracovat efektivně achytře.

Nebo jste někdy viděli dělníka, který by zbohatnul tím, že by se 16 hodin lopotil? Když budu okopávat pole 16 hodin motykou, udělám toho mnohem méně, než když vezmu nejmodernější traktor abudu sním po tom poli jezdit 5 minut.

Takže ano, bez tvrdé práce není nic, žádné zkratky neexistují. Je ale potřeba využívat vlastní potenciál, jak jen nejlépe to jde.

12

Můj malý syn za mnou přišel aříká mi: „Tati, už to mám, budu taky podnikat. Postavím si na kousku zahrady kurník abudu chovat slepice.“

Odpověděl jsem mu: „Aten kousek pozemku si ode mě chceš pronajmout nebo koupit? Tržní hodnota je odhadem 600 tisíc korun.“ Zůstal na mě koukat snevyřčenou otázkou, co jsem to za otce.

Svým dětem dávám vše, co je potřeba, ale snažím se, aby už od mládí vyrůstaly vsouladu srealitou. Přijde mi totiž, že si dnes řada lidí myslí, že mají na všechno automaticky nárok jenom proto, že přišli do práce.

Ti stejní lidé pak často očekávají top službu, když přijdou do obchodu, astrašně se diví, že se jim tam dostává suboptimální péče. Někdy se dokonce cítí, jako když je tam snad obtěžují. Ale co když se tak cítí ijejich zákazníci?

Když jsem vpráci, měl bych se snažit pracovat naplno aco nejefektivněji. Těch 8 hodin tomu dát vše aněco svému zaměstnavateli odvést. Závidíme Švýcarům aNěmcům, jak se mají, ale jsme tak důslední aprecizní jako oni?

Problémem posledních let je, že lidé neuvěřitelně zpohodlněli. Spousta lidí si odvykla pracovat avěří každému, kdo jim slibuje, že jim budou „pečení holubi lítat až do huby.“ Neustále si stěžujeme, jak špatně se máme, přestože žijeme vnejvětším blahobytu historie, okterém se ani elitám minulých století nezdálo.

Na to je dobré myslet. Pořád se máme zatraceně dobře. Apokud se chceme mít ještě líp, je to jen na nás.

13

Proč pořád píšete otom smyslu podnikání? Nejsou to jenom takové řeči, které mají odvést pozornost od toho, že ve skutečnosti vám jde, stejně jako všem podnikatelům, jenom openíze?

Dobře, tak to pojďme obrátit. Bude zaměstnanec opravdu motivovaný jenom penězi? Když budete brát 50000 měsíčně ajá vám zvednu mzdu na 60 tisíc, jak dlouho vám ta radost vydrží?

Aco když vám mzdu zvednu ještě víc, na 80 nebo dokonce 100 tisíc korun měsíčně? Jak dlouho budete motivovaní podávat skvělé výkony? Jak dlouho se čistě díky větším penězům budete do práce těšit?

Pokud děláte práci, která vás nebaví, která vás nenaplňuje ave které nevidíte žádný smysl, troufnu si říct, že radost zvyšší mzdy vám moc dlouho nevydrží. Rychle si na ni zvyknete abudete jen okousek dál za výchozím bodem.

Naopak, pokud budete chodit do práce, která vám smysl dává, ve které jste důležití pro tým akterá vás většinu času baví, budete ji rádi dělat iza nižší mzdu.

Nebo by vás bavilo ráno jámu vykopat avečer ji zakopat, kdybyste za to dostali 150 tisíc měsíčně? Chvilku možná ano. Ale co několik let?

14

Ještě to ani pořádně nezačalo ařada podnikatelů již ztrácí motivaci pokračovat. Spousta znich dlouhé roky makala od nevidím do nevidím, jsou unavení, vyšťavení ateď přišla ne úplně lehká doba.

To je pak docela pochopitelné, že se jim může do hlavy začít vkrádat myšlenka: „Mám já tohle vůbec zapotřebí? Nebylo by lepší pověsit to na hřebík?“

Co tedy dělat, když ztratím motivaci vpodnikání dál pokračovat? První věc, kterou je dobré udělat, je zamyslet se, proč to vlastně dělám. Mám vizi, která mě pohání? Která zapaluje moje srdce, pro kterou hořím, adíky tomu mohu zapalovat isvoje spolupracovníky? Vím, kam jdu, proč tam jdu ajak se tam dostanu?

Pokud ne, jen těžko najdu potřebnou energii pokračovat vmódu létající mouchy, tj. létám, narážím adělám to tak dlouho, dokud neproletím anedostanu se tam, kam potřebuji.

Pak je potřeba zamyslet se, zda nežiju jenom prací. Pokud mám vživotě jenom business ajedu vněm 24/7 apak se mému dítěti něco přihodí, je jasné, že jsem psychicky dole, protože nemám nic jiného, zčeho bych mohl čerpat.

Kvalitní rodinné zázemí, vztahy, péče otělo, mysl iducha mi dá několik nohou, na kterých mohu stát. Když pak jedna praskne, neskoulím se malátně na zem, ale mohu se nadechnout aněco stím udělat.

15

Myslím si, že se to týká nás všech.Všichni bychom se měli učit dělat se správným mindsetem mnohem víc chyb.

Chybujeme obecně hrozně málo, aproto se vživotě neposunujeme tak rychle dopředu. Chyb ineúspěchů se bojíme.

Podívejme se na pár příkladů:

16

17

18

19