Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Andrzej Gryżewski, Jagna Kaczanowska

Umění obsluhy vagíny

vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www. grada.cz
jako svou 10089. publikaci

z polského originálu Sztuka obsługi waginy
vydaného v roce 2022 vydavatelstvím Agora
přeložila Ivana Svobodová

redakce Hana Fruhwirtová
sazba Jan Kravčík
ilustrace Michał Wastkowski
grafický návrh Elżbieta Wastkowska

počet stran 368
první vydání, Praha 2025
vytiskla tiskárna HRG, Litomyšl
© Grada Publishing, a. s., 2025
© copyright by Andrzej Gryżewski & Jagna Kaczanowska 2022

ISBN 978-80-271-8029-5 (ePub)
ISBN 978-80-271-8028-8 (pdf)
ISBN 978-80-271-5028-1 (print)

Sexualita je nesmírně citlivou oblastí lidského života, často opředená studem, strachem a nejistotou. Tuto knihu věnuji Tobě, čtenářko/čtenáři, s vděčností za to, že v sobě nacházíš tolik odvahy, aby ses prostřednictvím četby zamyslel/a nad svou sexualitou.

Andrzej Gryżewski

Svým babičkám, své mamince, své dceři.

Děkuji a předávám dál.

Jagna Kaczanowska

HIC SUNT LEONES
aneb Zde jsou lvi.
Proč jsme se rozhodli
napsat knihu o vagíně?

Jagna Kaczanowska: Mám vagínu, ale ne ve všem si s ní rozumím, stále se učím poznávat svou vlastní sexualitu. Ráda se s tebou při psaní této knihy vydám na cestu jejího objevování. Ale… Andrzeji, co vlastně vede muže k tomu, že chce napsat knihu o vagíně?

Andrzej Gryżewski: Za prvé – z důvodu, který je zároveň důležitý i banální. Z vagíny pocházím. Prostě si uvědomuju, odkud jsem přišel na tento svět. A někdy se strašně stydím za muže, kteří mluví o vagínách s pohrdáním, odporem. Jako muž chci, aby ostatní muži ženy respektovali.

Druhým důvodem, proč jsem snil o napsání knihy o ženské sexualitě, je to, že chci nabídnout protiváhu penisocentrismu. Přes 60 procent mých pacientů – mužů – přichází s výkonnostní úzkostí, která se projevuje před sexem i během něj. Takový muž se soustředí na penis a zapomíná, že žena s ním neleží v posteli proto, že on má penis, ale proto, že… ona má vagínu. Je sexuální bytostí. Chce zažít blízkost, něhu, touhu, vášeň, dotek, pozornost, hravost.

Mnoho mužů to možná šokuje, ale toho všeho může žena dosáhnout i bez erekce, zcela bez ohledu na penisocentrismus. A právě tato kniha nabízí znalosti a nástroje k hlubšímu pochopení ženské sexuality – jak pro heterosexuální i homosexuální ženy, tak pro muže.

A neměl jsi pocit, že z toho nakonec vznikne kniha pro ženy pod heslem „Muži mi vysvětlují svět“? Protože víš, pár lidí se mě na to zeptalo: proč by měl muž psát o něčem, co sám nemá, tedy o vagíně a ženské sexualitě? Copak neexistuje dostatek žen, které jsou odbornicemi na sex?

Neměl jsem takový pocit. Byl to právě svět žen – moje žena, mé pacientky, kdo mi ten svět vysvětloval. Právě od nich jsem se učil o ženské sexualitě. Když jsem začínal pracovat jako klinický sexuolog, rozhodl jsem se, že se budu specializovat na mužskou sexualitu.

Stalo se – a chodila ke mně spousta mužů s dysfunkcemi, jako jsou poruchy erekce, předčasná ejakulace, nízké libido. Ale… své původní zaměření jsem nakonec přehodnotil, protože mě navštěvovalo čím dál víc žen. Do dnešního dne jich bylo přes šest tisíc.

Všiml jsem si, že ke mně nepřicházely jen kvůli partnerovi nebo problémům ve vztahu. Přihlašovaly se na individuální psychoterapii, protože chtěly rozvíjet svou sexualitu a řešit potíže jako nízké libido, problémy s dosažením orgasmu, vaginální suchost nebo bolestivý pohlavní styk.

Takže především chci čtenářkám předat znalosti, které jsem získal díky práci s tisíci žen – z pozice klinického sexuologa a psychoterapeuta. Nevyprávím příběhy, které se mi zdály, ani nemluvím ex cathedra. Tohle není ta situace jako v tom geniálním memu kreslířky Marty Frej: na obrázku je skupina katolických biskupů a nápis „O ženách víme všechno“.

Znám ho. Mám ten mem ráda. Podle mě nevypovídá jen o postoji polské církve k ženám, ale obecně o polských mužích. Například parlamentní výbor pro poporodní péči se skládá výhradně z mužů. Ani jedna žena. Hlavně muži rozhodují o tom, jak budou ženy v Polsku žít – jestli mohou podstoupit potrat, jestli mají právo na sexuální výchovu, přístup k antikoncepci…

Tak já se upřímně přiznávám: jakožto muž nevím o ženách všechno. Ale znám odpovědi na mnoho otázek, které si kladou moji pacienti bez ohledu na pohlaví. Například proč se lidé zamilovávají právě do těch, a ne jiných osob. Nebo proč žena jednoho dne srší touhou, a o hodinu později už vůbec ne – přestože je na dovolené a zdánlivě nic se nezměnilo.

Z velké části mě vychovávaly ženy. Přátelství se ženami jsou mi bližší než ta s muži – prostě to tak mám. Rozhovory se ženami bývají často hlubší, s větší mírou sebepoznání, sdílení emocí, potřeb a tužeb. Můžu říct, že mám vagíny rád, vážím si jich a respektuji je. A přál bych si, aby to tak bylo běžné u všech.

Na co vlastně máme vagíny? Přiznám se, že při přípravě na náš rozhovor mě překvapilo, jak výjimečný orgán moje pochva je. Neznala jsem ji z téhle stránky.

Vagína neslouží jen k sexu a porodu. To je zúžený pohled na ženskou sexualitu. Podle mě pochva není jen část těla. Je nerozlučně spjatá s ženskou duší a mentalitou. A právě to bych chtěl v naší knize zdůraznit. Jsem „člověk zvenčí“ – v tom smyslu, že sám vagínu nemám. Ale právě pohled zvenčí, pohled nezávislého odborníka, může být někdy užitečný.

Ostatně nedělám to poprvé. Jsem heterosexuální muž. Spolu s Przemysławem Pilarským jsem napsal knihu o gay sexualitě a o budování vztahů mezi muži. Jmenuje se Jako chlap s chlapem. Chtěl jsem být jako reportér: moci důkladně pozorovat různé jevy, příběhy a situace – a výstižně je popsat, i když sám nejsem „domorodec“.

Víš, když jsem se připravovala na naši knihu, s jistým studem jsem si uvědomila, že se své vagíně vlastně moc nevěnuju. Vím, jak to zní – ale myslím to tak, že ji beru spíš jako nástroj. Potřebuju ji při sexu, při cytologii, byla důležitá při oplodnění. Neříkám, že při porodu, protože jsem měla dva císařské řezy. Četla jsem kdysi Monology vagíny od Eve Ensler a mluvit ke své vlastní vagíně mi přišlo divné.

A proč vlastně? Znám minimálně tucet žen, které mluví ke své kytce na parapetu, a ty nechceš mluvit s něhou ke své vagíně? Je to jako v tom slavném memu: Lidé věří na vlkodlaky, horoskopy, že Země je placatá a že alobal chrání před 5G – a ty nevěříš v sebe?

Teď, když se potkáváme kvůli knize o vagínách a věcech kolem nich, začínám o tom přemýšlet a napadá mě: sakra, mluva se k ženským genitáliím nechová hezky! Občas se říká pochva. Ale pochva je přece pouzdro na meč. Anebo ještě hůř… vulva. Ale u mužů je to jen penis. Prostě penis. Nebo úd.

To je pravda. Když jsi řekla, že pochva je jako pouzdro, trochu mě to rozladilo – protože si nemyslím, že žena je nějaký méně důležitý doplněk muže, jako ta metaforická pochva k meči. Nedivím se, že se mnoho žen od svých vagín odpojuje. Podle mě jazyk odráží nejen mužskou nechuť, ale i… strach z vagín. Moji pacienti – muži – mi někdy vyprávějí o svých představách ženských genitálií a pochva se jim jeví jako bezedná propast, do které může něco spadnout a nenávratně zmizet jako v Mariánském příkopu.

Možná i proto někteří milenci touží do pochvy strkat různé věci – nejen penis. Někteří tu fantazii o Mariánském příkopu berou příliš vážně a snaží se do pochvy zasunout ruku až po loket. Fisting, tedy pronikání rukou do pochvy nebo análu, má málo fanoušků – naštěstí, protože z pohledu sexuologa je to dost riskantní sexuální praktika.

Přitom pochva je relativně malá – její zadní, delší stěna směrem k análnímu otvoru může mít až 14,4 cm, kratší jen 8,4 cm. Průměrně asi 9 cm. Ale tenhle mimořádný orgán se dokáže roztáhnout tak, že pojme penis, a dokonce i hlavičku dítěte! Při této kouzelné schopnosti vaginální akomodace nejsou penisy zas takoví borci.

A co se týče jazyka – máš pravdu. Je čas pustit do našeho slovníku trochu genderové proměny. Možná by nám pak šlo líp poctít pochvu, oslavit ji, dát jí respekt, jaký si zaslouží. Chtěl bych být malou součástí téhle změny. A proto mám radost, že tuhle knihu píšeme spolu.

Co je z pohledu sexuologa a psychoterapeuta vagína?

Je součástí identity. Mám vagínu – co to pro mě znamená? V psychoterapii se někdy říká, že „tělo zná odpověď“. Velmi často se psychologické problémy projevují fyzickými příznaky. Žena může tvrdit, že si nepamatuje nějakou traumatickou událost – zneužití, znásilnění, ale její vagína má mnohem lepší paměť. A v intimní situaci zareaguje stažením svalů, velmi silným, který znemožní zavedení penisu – tedy sexuální dysfunkcí zvanou vaginismus. To se děje i přesto, že žena říká: „Ale já už jsem si to vyřešila, mám to za sebou.“

Zřejmě ale nemá. Vagína se totiž v takové chvíli chová jako ochranka – jako zeď, která chrání před nežádoucím dotekem. Problém nastává, když nebezpečí pomine, žena je s úžasným mužem – ale pochva se dál stahuje. Tomuto tématu se podrobněji budeme věnovat později v kapitole o konkrétních problémech ženské sexuality.

Moje kamarádka má dvě děti. U syna nad tím nepřemýšlela, ale u mladší dcery se téměř okamžitě objevila otázka: Jak s ní mluvit o vagíně? Když jí měnila plenku, prstíky holčičky hned mířily ke genitáliím – přirozeně se o ně zajímala. Kamarádka mi řekla, že vůbec netušila, jak reagovat. Měla říct: Nesahej si tam?

To určitě ne. Myslím, že je dobré s dcerou o vagíně mluvit – samozřejmě přiměřeně jejímu věku.

Na poslední Vánoce jsem koupila dceři své kamarádky anatomickou panenku – španělskou. Z dětství si pamatuju plastové panenky, které měly mezi nohama jen kulatý otvor. Byla jsem tehdy v šoku, protože jsem si už uvědomovala, že moje tělo vypadá jinak – že mám stydké pysky… A styděla jsem se za ně. Tahle španělská panenka má stydké pysky, takže když ji holčička svlékne, vidí to, co má i sama. Dá se jí vysvětlit: to je vagína. Část těla jako ruka, oko nebo mozek. Orgán. Jako holčička jsem o svých genitáliích takhle rozhodně nepřemýšlela. Měla jsem o ně dbát, udržovat je čisté – a jinak se o ně příliš nezajímat. Dodnes mám při mytí takový reflex, že zavírám oči.

Páni! To je zajímavé. Jako by ses něčeho bála nebo se styděla. Čeho by ses mohla bát?

Neznáma? To, co je neznámé, může být potenciálně nebezpečné. Často slýcháme: „Lepší na to nesahat.“ Může se něco stát, nevíme přesně co. Je to trochu jako strčit ruku pod skříň – je tam tma a člověk si není jistý, jestli se v té tmě něco neskrývá.

To je opravdu zajímavé. Podobné příběhy slyším od svých pacientek často. V dětství do nich byl zaset strach z dotýkání se vlastní vagíny. Často za to byly zostuzeny. Nikdo jim nikdy přesně neřekl, co hrozného se může stát, když se „tam“ dotýkají. Ale ve větě „Nesahej si tam, to se nesmí“ byla skrytá hrozba.

Jedna moje pacientka mi vyprávěla, že ji matka nutila sedět v lavoru se studenou vodou, protože se jako malá občas „tam“ dotýkala. Což je u dětí naprosto normální chování. V některých rodinách se vagína stala pro holčičky územím odděleným od zbytku těla. Připomíná mi to starou latinskou frázi, která se psávala na staré mapy v době, kdy pokrývaly jen malou část světa: Hic sunt leones – Zde jsou lvi. Tak se označovala neznámá, neprobádaná území. Místa, kde číhá nebezpečí, divočina.

Jiní pak jdou ještě dál a domnívají se, že vagína není jen neznámá, ale přímo nebezpečná. Máme rok 2022, a přesto ve své ordinaci slýchávám současné mýty o vagina dentata – tedy zubaté vagíně, která může penis sežrat.

A ten strach nemívají jen muži. Přicházejí ženy, které s obavami říkají, že se bojí situace, kdy by penis nebo vibrátor zůstal uvězněn ve vagíně, že by se tam „ztratil“.

Nazývat věci – vagínu – pravým jménem, je první krok k jejímu přijetí? Nebo spíš k tomu, abychom se s ní samy dokázaly sžít?

Rozhodně ano! Rodiče často tápou, jaký jazyk zvolit. Říkají dceři třeba: „To je pipinka“ nebo „To je buchtička“. Zní to dětinsky. Ale říkat vulva je mnohem lepší. „Tady máš vulvu, maminka ji má taky. O vulvu se staráme, jemně ji myjeme, nic do ní nevkládáme.“ Učíme dceru, aby nedovolila cizím lidem, bez jejího souhlasu, se jejích genitálií dotýkat. Holčička, s níž maminka o těchto věcech mluví přirozeně, nebude mít v dospělosti problém své genitálie pojmenovat. A to je dobrý první krok k tomu, aby se uměla vyjadřovat o svých potřebách, říkat věci jasně. A také umět říct ne, když někdo naruší její intimní zónu. Je těžké odmítnout dotek v místech, která sama neumíš pojmenovat. Co nemá jméno, se stává územím nikoho – a na to si může kdokoliv bez dovolení sáhnout.

Samozřejmě – stejně mluvíme i s chlapcem: „Ty máš penis, tvoje sestra vagínu. Tatínek má penis, já mám vagínu.“ Nevězněme vlastní sexualitu v infantilním světě pindíků a pipinek.

Není to ale tak jednoduché. V jazyce máme jen málo slov, která by umožňovala hezky mluvit byť jen o sexu…

Ale no tak! V jazyce je spousta takových slov – jen jsme na ně zapomněli! Buchtička, broskvička, jeskyňka, lůno, kočička, kundička, mušlička, lasturka… Na výběr je toho spousta. Máte volný víkend? Vymýšlejte nová vlastní označení jako spisovatelé – tvořivě, po svém.

Doporučuji také knihu Pokochawszy (Milujíc) profesora Jerzyho Bralczyka a Lucyny Kirwil v rozhovoru s fenomenální Karolinou Oponowicz, která je skvělou redaktorkou naší knihy Umění obsluhy vagíny. Pokochawszy podněcuje k zamyšlení a výrazně obohacuje jazyk lásky. Stojí za to nahlédnout do knih – nebo si vymyslet vlastní pojmenování. Chcete si užít volný večer? Pojměte to jako hru, jako jazykový fotbal a kreativně si pinkejte své vlastní názvy intimních partií.

Tohle asi neplatí jen pro vagínu. Strašně mě rozčiluje slovo „penetrace“. Připadá mi takové násilné. Jeskyňář penetroval jeskyni. Děs běs.

I tak je to pořád lepší než „kopulace“. Dva brouci kopulovali na kmeni stromu… Před pár lety Ministerstvo zdravotnictví zveřejnilo spot, ve kterém králík říká: „Kdo jiný než my, králíci, ví, jak se postarat o početné potomstvo.“ Jasně – proč bychom potřebovali sexuální výchovu, když se můžeme učit kopulaci pozorováním králíků. Občas bych tuhle kapitolu společensko-politického života nazval „v oparu absurdna“…

Líbí se mi slovo „soužití“. Je partnerské a hezké. „Vztah“ taky může být, ale hned si ho spojuju s diplomacií, zahraničními vztahy. Takže prvním krokem je najít společnou řeč se svou vagínou. A druhým? A hlavně mi, prosím, neříkej nic o tom zrcátku…

A proč ne? Vidíš, zase zavíráš oči. Pacientky, kterým navrhnu, aby si v klidné části dne vzaly zrcátko, lehly si do postele a prohlédly si svou vagínu, často reagují směsicí úžasu, strachu a… odporu. Jako bych jim navrhl, aby se v noci vydaly na průzkum po temných zákoutích Ząbkowské – krásné, ale nedoceněné varšavské ulice se špatnou pověstí. Jako by z té vagíny mělo něco vyskočit a majznout je po hlavě. A přitom když jdeš na ultrazvuk, s nadšením sleduješ obraz svých ledvin nebo srdce na obrazovce. Tak proč se se stejným laskavým zájmem nepodívat na svou vagínu?

Ten odpor se tam podívat je takový zvláštní pocit, těžko se to popisuje slovy.

Víš, podle čeho poznám, že žena má ne zrovna přátelský vztah ke své vulvě? Zeptám se jí, jak reaguje na orální laskání od partnera. Pokud řekne, že jí to není příjemné, že se u toho cítí trochu nesvá, rozpačitá z této činnosti – pak už vím, že tato žena nezná dobře svou vagínu, a tím pádem ji nemá úplně ráda. Čeká, až partner přejde buď rovnou na věc, tedy pohlavní styk, nebo na mazlení břicha, stehen či prsou.

A my se v naší knize budeme věnovat vagíně a přilehlým oblastem…

Ano. I když mozek je od vagíny poměrně daleko, sexualita se rodí v hlavě, ne v pochvě. To, co si myslíme o sexu, o vagíně, o svém těle, o sobě jako milence či milenci, se promítá do toho, jak vagína funguje. Jestli reaguje na doteky, je pružná, elastická, vlhká – nebo naopak uzavřená, brání se penisu jako vetřelci. Když jsem spolu s Przemysławem Pilarským napsal Umění obsluhy penisu, mnoho lidí mi vyčítalo, že je to strašně sexistický název. Mysleli si (aniž by to četli), že jsem napsal příručku pro ženy o tom, jak mají zacházet s mužským údem. Nic nemohlo být dál od pravdy.

Návod na zacházení s penisem i vagínou nakreslila ilustrátorka Jüne Plã do jedné knihy, kterou nazvala Klub rozkoše. Zajímavé bylo, co ji k tomu vedlo – byl to nesouhlas s penisocentrismem jejího partnera. Ten totiž sex zredukoval výhradně na penetraci. Jüne to velmi frustrovalo, a tak ho chtěla úplně jednoduše – a názorně – vzdělat. Nakreslila mu obrázkový návod na všechny erotogenní zóny, se zvláštním důrazem na genitálie. Osobně jsem z té kmihy naprosto unešený a vřele ji doporučuji. Vyšla v roce 2022 (v Česku v roce 2021).

Kniha Umění obsluhy penisu je o mužské sexualitě, ale nemohli a nechtěli jsme ji nazvat Jak zacházet s mužskou hlavou. Stejně tak tady – vagína a mysl tvoří propojenou jednotku. Tak vzniká ženská sexualita. Chtěl bych, abychom o tom psali. Příručka pro uživatelku vagíny. Nebo vulvy – to je taky krásné slovo, které se ale zatím nedokázalo prosadit do veřejného prostoru.

Jak nastavit vztah mezi tvojí vagínou a myslí tak, abys mohla mít radost ze sexu, dokázala se emocionálně otevřít vztahu s mužem nebo ženou? A zároveň je to příručka pro muže i ženy, kteří chtějí mít spokojený vztah se svou partnerkou: jak zařídit, aby se s tebou cítila bezpečně, dobře, jak jí poskytnout rozkoš v posteli a naplnění i mimo ni?

ZUBATÁ VAGÍNA
AŠKVÍRKA ZPORNHUBU:
záleží na vzhledu
avelikosti pochvy?

Téměř každá druhá žena má pochybnosti ovzhledu své vagíny– vyplývá to zprůzkumu, který provedl jeden internetový portál mezi 3670 ženami. Respondentkám nejčastěji vadily velikost atvar pochvy, každá třetí byla nespokojená sbarvou stydkých pysků. Není divu, že labioplastika či plastika vagíny jsou stále populárnější. Byla jsem překvapená cenou – taková operace stojí i7 tisíc zlotých (vČesku 25 tisíc korun).

Myslím, že to může souviset stím, že nabídky tohoto typu zákroků jsou cílené na bohatou skupinu žen. Jsem známý sexuolog avím, jaké ženy ke mně někdy přicházejí – často se samy označují za „manželky zHollywoodu“.

Některé se smějí, že jsou oblečené za polovinu HDP Bulharska. Už si nechaly udělat všechno, ale… někdy to moc nepomohlo. Jejich muži snimi nemají sex vůbec nebo jen velmi zřídka. Často jsou to majitelé firem, kteří pracují ivíc než dvanáct hodin denně.

Mám jednoho takového pacienta – jeho firma vyrábí elektronická zařízení aposílá je po celém světě. Protože jeho klienti žijí vrůzných časových pásmech, vede obchodní jednání vnejrůznějších denních inočních hodinách. Když má pak konečně noc bez videohovorů nebo pár dní volna, chce se prostě vyspat. Jeho žena ke mně také chodí. Vypráví mi, že kvůli jejich postavení bývají často zváni na různé konference, premiéry nových aut apodobně. Rozhlíží se tam kolem sebe avídá ženy odost mladší než ona – anavíc takového toho modelkovského typu. „Možná má můj muž radši takové,“ pomyslela si naše pacientka. Anechala si zmenšit prsa. Ale manžel vnoci pořád jen spí. Takže po roce opět navštívila plastického chirurga aprsa si zase zvětšila. Potom podstoupila plastiku pochvy anechala si vybělit řitní otvor.

Prosím?!

Ano, estetická medicína dnes nabízí spoustu zákroků voblasti genitálií. Dá se, jak se odborně říká, provést resekce stydkých pysků – tedy jejich úplné odstranění. Jsou přirozeně vystouplé. Někdy až tak, že vyčnívají ze skromného bikinového prádla. Dají se zmenšit na mini velikost. Tak vypadají genitálie pornohereček – stačí otevřít jakýkoliv pornografický snímek či film amůžeš vidět, že téměř žádná ztěch žen nemá „originální“ genitálie, tedy takové, jaké vytvořila příroda. Ostatně rostoucí popularita Pornhubu je jedním zdůvodů, proč jsou labioplastika, zmenšování stydkých pysků apodobné zákroky čím dál běžnější.

Některé ženy chtějí vypadat stejně jako pornoherečky, které sleduje jejich partner. Bojí se, že pokud si ponechají přirozený vzhled, partner oně přestane mít zájem. Příběhy, které slýchám, jsou často velmi smutné. Jsou to vyprávění nesmírně osamělých žen, které se cítí být svými partnery zcela opuštěné – nejen sexuálně, ale iemočně, intelektuálně, duchovně. Zoufale se snaží něco změnit. Mají peníze, atak je napadne podstoupit nějaký zákrok. Často je ktomu podnítí leták zkliniky estetické medicíny nebo reklama, která na ně vyskočí při vyhledávání.

Mohu říct, že jsem se nesetkal spřípadem, kdy by takový zákrok přinesl pozitivní výsledek uženy, která trpí dysmorfofobií – tedy poruchou vnímání vlastního těla. Žena trpící tímto problémem může utratit libovolné množství peněz za tělesné operace, dát obrovské částky za oblečení, kosmetiku aprodlužované vlasy, ale dynamiku jejího vztahu spartnerem to nezmění. Často je totiž partner už dávno otrokem dravé ekonomiky, obětí syndromu vyhoření, extrémního stresu spojeného svedením lidí, firmy – nebo otu ženu zkrátka nemá zájem, ale zrůzných důvodů se mu nevyplatí vztah ukončit. Někdy ji dokonce miluje– svým způsobem. Tedy do té míry, do jaké je schopen milovat člověk, pro kterého je na prvním místě finanční úspěch, kariéra, práce, ambice, seberealizace – avztah seženou je až někde hodně daleko vjeho žebříčku hodnot.

Zajímají se otyto operace imladé ženy?

Ano, zajímají. Mluvíme ogeneraci pornografie, tedy odnešních dvacátnících. Vdobě jejich pohlavního dospívání se objevil rychlý, širokopásmový internet aokénka spornografií vyskakovala samovolně, kdykoliv člověk hledal něco jiného– vím zvyprávění, že právě takto mnoho lidí stakovými materiály začalo.

Mladé ženy si takovou operaci často nemohou finančně dovolit, ale pro některé je to tak důležité, že jsou například ochotné letět na dovolenou do Thajska azároveň si nechat udělat labioplastiku. Nebojí se, jsou velmi odhodlané. Myslí si, že jim to výrazně zvýší hodnotu na společenském trhu.

Vzpomínám si na scénu zfenomenálního seriálu Sex Education: ve třetí sérii Aimee vypráví sexuoložce, že se jí nelíbí její vlastní vagína, protože je asymetrická. Sexuoložka jí poradí, aby se podívala na různé příklady vulv na internetu. Každý se může podívat například na polské stránky www.kazda-wulwa-jest-piekna.pl nebo na Instagram @the.vulva.gallery, aby se přesvědčil, že vulv je tolik jako hvězd na obloze. Zmého pohledu ale taková lasturka zPornhubu pěkná není. Vypadá jako pipina plastové panenky. Ale možná to nedokážu objektivně posoudit… Slyšel jsi někdy od mužů nadšení nad operovanými stydkými pysky, které skoro nejsou vidět?

Je vtipné, že se ptáš, protože právě že vůbec. Ženy vyprávějí něco úplně jiného, než co se pak děje ve skutečnosti. Je to trochu jako sreklamou na osvěžující nápoj – vypadá to, že ti po jednom loku změní život. Ale jen vtelevizi. Pak si ho koupíš, spousta bublinek, pálí vkrku, ale jinak je to jen cukr. Prostě sladká tekutina. Astejně tak muži vnímají genitálie po labioplastice. Jen malé pysky– nic víc.

Některé ženy fetišizují vzhled stydkých pysků, myslí si, že to bude jako svytuněným autem: chlap nahlédne pod kapotu ahvízdne úžasem. Ale ne – muži si takových věcí většinou ani nevšimnou. Nedává to vůbec smysl, leda vopravdu výjimečných případech, kdy měla žena přerostlé stydké pysky – pak může být těžké vybrat si spodní prádlo nebo plavky, přerostlé pysky mohou ibolet.

Naopak umělých prsou si muži všimnou často. Ale itak ženy přeceňují jejich vliv. Zmé terapeutické praxe vím, že asi 60 % mužů, kteří měli sex se ženou sprsními implantáty, popisuje tento zážitek jako nepříjemný. Pacienti říkají, že tato prsa jsou jiná na dotek, trochu chladnější než zbytek těla. Odradí je nepřirozená tvrdost, protože ta je rysem typickým spíš pro muže než pro ženy, ato snižuje jejich touhu.

Vroce 2022 jsem měl desítky pacientů – mužů, kteří ke mně přišli sdepresí, poruchami erekce anízkým libidem poté, co si jejich partnerky, bez jejich souhlasu, nechaly zvětšit prsa. Nejčastěji „zestetických důvodů“ – zmalých na výrazně větší. Avtom začal problém: místo radosti následoval smutek, zlost, lítost, sexuální dysfunkce. Frekvence sexu prudce klesla. Když se partnerky svlékaly, muži odvraceli zrak. Při poloze „na koníčka“ ztráceli erekci.

Když se jich ptám, co je během sexu rozptyluje, říkají, že vidí jizvy po řezech, že se implantát zvlnil, že to vypadá děsivě aneesteticky, že prsa jsou nesouměrná. Někdy se prsní žláza od bradavek rozjede, kůže, která dříve obepínala menší prsa, je teď napjatá, ato působí špatně. Nerovnosti pod kůží jsou kvůli implantátu výraznější adeformují povrch. Amůžu ještě dál pokračovat.

To všechno jsou důvody, proč mají muži, kteří ke mně přicházejí pro pomoc, velké problémy stouhou vůči ženám, které milují. Jako sexuolog apsychoterapeut to považuji za jedny znejtěžších případů. Ano, povzbuzuji pacienty, aby se zaměřovali na jiné erotogenní zóny, na doteky mimo operované části, na sluchové podněty – ale tyto vedlejší účinky jsou reálné. Jsou skutečné. Tyto příběhy přinášejí mnoho podnětů kzamyšlení.

Za prvé: je třeba konkrétně adůkladně schirurgem prodiskutovat možná rizika plastiky. Partner by měl být do procesu konzultace zapojen – měl by mít možnost se ptát, vyjádřit pochybnosti, říct, co si myslí aco cítí. Mnoho partnerek mých pacientů to udělalo bez jakékoli konzultace spartnerem, údajně „pro sebe“ asvé estetické potěšení. Jenže sex je partnerská aktivita – je dobré si položit otázku: „Achtěla bych, aby si můj partner nechal prodloužit penis odeset centimetrů…?“

VŠECHNO OMOJÍ BROSKVIČCE

Nebo skoro všechno. Neexistuje jediný „správný“ tvar ani vzhled vulvy – každá žena má mezi nohama jedinečné dílo přírody. Pět typů stavby zevních genitálií se vyskytuje nejčastěji. Ajak to ovlivňuje sex?

1. Olympijský plamen. Název se odvíjí od tvaru stydkých pysků, které obklopují poševní vchod. Ženy stímto typem mají výraznější kapuci (předkožku) klitorisu, která jej zakrývá. To znamená, že je třeba delší předehry, která způsobí, že se klitoris prokrví, „vystrčí“ se zpod kapuce abude stimulován iběhem styku. Bez dostatečné předehry nemusí být penetrace uspokojivá.

2. Opona. Pokud tvoje zevní genitálie vypadají takto, máš výrazně vyvinuté malé stydké pysky, které zakrývají poševní vchod jako nařasená divadelní opona. Na sexuální potěšení to nemá velký vliv. Je také dobré vědět, že vzhled genitálií se svěkem mění – „opona“ se často objevuje užen po menopauze, ale nejen unich.

3. Mušle. Název mluví za vše – velký klitoris ačasto také výrazné malé pysky vyčnívají mezi velkými pysky jako škeble zlastury. Důležitá informace: ženy s„mušlí“ mají nadprůměrně velký klitoris, který je snadno přístupný partnerovi či partnerce. To obvykle znamená snadné vzrušení adosažení orgasmu. Šťastné to ženy!

4. Zavřené oko. Takto obvykle vypadají genitálie mladých žen. Velké stydké pysky jsou úzké azavírají poševní vchod jako oční víčko. Ale to neznamená, že bude penetrace obtížnější – pysky se snadno roztáhnou. Pozor: utohoto typu může být potřeba trochu cviku, abys našel/našla klitoris.

5. Motýl. Velké stydké pysky jsou měkké, velké amírně vykloněné ven, připomínají motýlí křídla nebo okvětní plátky. Aby se člověk dostal ke klitorisu, je třeba je jemně roztáhnout. Orální sex je pro ženy stímto typem ideální předehrou.

Vypadají tvoje genitálie jinak než na obrázcích? Skvělé! Kolik je žen, tolik je variant. Každá je krásná akaždá si zaslouží totéž – něhu azájem partnera nebo partnerky.

Díky, že mi to říkáš. Protože já mám prsa upravená, prodělala jsem mastektomii srekonstrukcí kvůli rakovině prsu.

Ajá ti děkuju, Jagno, že to zmiňuješ, protože existuje ještě jedna skupina mužů – tentokrát těch, kteří seženami emocionálně soucítí. Když je operace oprávněná, například po léčbě rakoviny, po nehodě nebo zjiných zdravotních důvodů, muži si to dokážou racionálně vysvětlit. Apak to jejich touhu ovlivňuje jen minimálně.

Ale můžu ti říct příběh, který jsem slyšel vordinaci: Můj pacient, tehdy single, se přes Tinder domluvil na kamarádství sbenefity sjednou velmi atraktivní zdravotní sestrou. To je docela běžná mužská erotická fantazie. Během předehry ale vyšlo najevo, že dáma to výrazně přehnala svelikostí implantátů. Akdyž spolu souložili, mlátila ho těmi tvrdými prsy do obličeje. Připadal si, jako by mu na hlavu padaly basketbalové míče. Bál se, že bude mít modřiny na tvářích, jako po nějakém BDSM zážitku zPadesáti odstínů šedi. Lidé mívají různé sexuální preference, ale BDSM rozhodně nebylo jeho parketa. Ta scéna by pro někoho zvenčí mohla působit docela komicky. Mládež by řekla LOL, ale jemu do smíchu nebylo. Takže původní kamarádství sbenefity skončilo jako jednorázovka – auž se stou ženou znovu nesešel, ikdyž se mu jinak opravdu hodně líbila. Až na ten jeden, ovšem nemalý detail.

Apodobné věci slýchám iod jiných pacientů: že je takové pornopoprsí – prsa ve velikosti XXXXL – nijak neoslovuje.

Není to tak, že žena, která má obsesivní vztah ke svým genitáliím anutně si je chce nechat operovat, prostě jen nepřijímá svou sexualitu?

Někdy to tak je, ale hlavně jde odruh dysmorfofobie – tedy patologické nepřijetí vlastního těla. Je to nemoc. Někdy se žena zaměří na nějakou konkrétní část těla – mohou to být genitálie nebo prsa. Plastické kliniky by obecně měly mít povinnost zjišťovat, jestli žena, která se na ně obrací, netrpí dysmorfofobií. Protože to je problém pro psychoterapeuta, ne pro chirurga. Operace nezpůsobí, že žena začne své intimní partie přijímat – bude stejně nespokojená jako předtím, možná ještě víc. Ato by znamenalo vystavovat ji zbytečnému utrpení.

Aco injekce kyseliny hyaluronové do bodu G? Údajně mají ten bod vyplnit, díky čemuž je snazší dosáhnout orgasmu. Má to smysl, když zákrok stojí skoro 2000 zlotých (vČesku od 14 tisíc Kč) aúčinek vydrží maximálně dva roky?

Někdy to smysl má. Stává se, že žena po takovém zákroku snadněji dosáhne vaginálního orgasmu – právě díky stimulaci bodu G – aněkdy dokonce isquirting orgasmu, tedy mokrého orgasmu sženskou ejakulací.

Více než dvacet pacientek mi řeklo, že tyto injekce vyzkoušely. Ve dvou případech byl efekt spektakulární – pacientky zažívaly neuvěřitelně intenzivní orgasmy. Ostatní… no, řekněme, že většina uvedla, že rozdíl byl spíš nevýrazný. Jedna znich sjistým smutkem poznamenala, že největší rozdíl vorgasmu dělá… partner.

Kompetentní azkušený milenec ví, jak během předehry stimulovat bod G prstem zasunutým do vagíny. Ví, že takové místo existuje, azná způsoby, jak se kněmu dostat. Ale tahle pacientka měla vživotě asi osmdesát milenců – ajen tři znich tuhle dovednost ovládali. Takže sama vidíš, že situace není zrovna růžová.

Amá význam velikost vagíny? Je „úzká kundička“ také mýtus?

Vjistém smyslu to má význam. Slyšel jsem od pacientek, že měly pocit, že jejich vagína neobepíná penis dostatečně. Je těžké objektivně říci, zda je to vdaném případě otázka velikosti vagíny nebo velikosti penisu… Někdy bývají penisy dlouhé, ale úzké, což znamená, že mají relativně malý obvod. Zadní část vagíny není příliš citlivá. To, že penis tam dosáhne amuž sním bude bušit jako kladivem do kovadliny, ženy obvykle netěší. Důležité je, aby byl penis silný ukořene – pak jsou klitoris apředevším ústí vagíny dobře stimulovány. Může se ale také stát, aděje se to často, že žena má slabé vaginální svaly asvaly pánevního dna. Tyto svaly je pak třeba cvičit, jako cvičíme vše ostatní. Dvacet opakování aodpočíváme, atak tři série. Můžete cvičit každý den, dvakrát denně je nejlepší. Existují dokonce speciální aplikace pro cvičení svalů pánevního dna. Kegel Trainer vám ukáže, jak na to, uživatelka si nastaví délku cvičení, od třiceti sekund do tří minut, atelefon připomene, že je čas na trénink.

Existují ijiné aplikace, nejpopulárnější je PelviFly, která funguje isezařízením PelviFly. Je to druh tamponu zlékařského silikonu, zařízení je nabíjeno přes USB kabel. Propojí se saplikací vtelefonu ajde tak okamžitě zjistit, jaká je kondice svalů pánevního dna, anaplánovat si vhodný tréninkový program. Naučí to svaly posilovat anebo uvolňovat, což je pro mnoho žen také problém.

Ideální je, pokud takový cvičební plán speciálně pro pacientku vypracuje fyzioterapeutka urogynekoložka, tedy specialistka na rehabilitaci intimních oblastí. Cvičení svalů pánevního dna je rozhodně podceňováno. Apřitom je to jedna znejúčinnějších technik, která může výrazně zlepšit kvalitu sexuálního života.

Dříve se doporučovalo, aby se zapojily svaly pánevního dna na toaletě při močení – jednoduše na pár sekund zastavil proud moči, to se dělá právě pomocí těchto svalů. Idnes je možné takto „najít“ Kegelovy svaly, ale pro samotný trénink doporučuji jiné cvičení mimo toaletu. Stojí za to trochu posilovat, místo abyste utrácely spoustu peněz za operace.

Kdysi jsem si myslela, opravdu nevím proč, že jde ocvičení pro ženy po porodu. Takže dokud jsem se nestala matkou, otyhle svaly jsem se nezajímala.

To mi říká spousta žen. Některé jsou, když jim navrhnu Kegelova cvičení, dokonce trochu pobouřené: „No co, já mám ještě daleko kmenopauze, to jsou cvičení pro ženy, které mají dělohu na procházce!“ – míní tím pokleslou dělohu. Nic není vzdálenější pravdě. Anavíc jsou tato cvičení snadná na provádění, protože je můžete dělat kdykoli akdekoli, ve volné chvíli. Vtéto době je to oto snazší, protože Kegelovy cviky jsou ideální kprocvičování třeba během nudné telekonference…

Dobré vědět! Aco vaginální kuličky?

Mám několik pacientek, které si během schůzek na Teamsu hrají svaginálními kuličkami. Skutečně. Říkají, že jim to přináší nemalé uspokojení. Nejen proto, že dělají něco pro své zdraví abudoucí potěšení, ale také proto, že je to taková… kancelářská rebelie. Šéf plácá nesmysly, ty se slušně usmíváš amyslíš si: Ahádej, co tady mám? Ale ne všechny ženy mají rády kuličky, protože je to cizí těleso. Navíc se čím dál častěji mluví otom, že samostatné cvičení skuličkami může přinést víc škody než užitku: kulička uvnitř vagíny způsobí, že nemůžeme uvolnit svaly pánevního dna, stále je držíme napnuté, ato může paradoxně svaly místo jejich posilování oslabovat.

Po jaké době lze vidět účinky správně prováděného tréninku?

Různě, několik měsíců, maximálně půl roku pravidelného cvičení aúčinek se dostaví. To můžu zaručit.

Ale pochvy jsou – stejně jako penisy – přece různých velikostí? To mýtus není?

PRSTEM k BODU G

Jak během laskání vagíny rukou najít bod G? Polož ruku takto, partnere nebo partnerko ženy – ahledej!

Ano, ale podle mého názoru tyto rozdíly nejsou zásadní pro prožívání rozkoše. Pokud pochva anatomicky „ztratila formu“, například po porodu, je potřeba sní pracovat– pomocí tréninku Kegelových svalů. Je důležité pečlivě zvážit pro aproti operaci zúžení pochvy. Pacientky, které ji podstoupily, mi říkají, že výsledky nebývají uspokojivé, zvláště pokud partner nemá dostatečné povědomí oženské sexualitě anení zběhlý vars amandi – umění milování. Téměř každá třetí pacientka po takovém zákroku říká, že pohlavní styk je bolestivý. Ne kvůli samotnému zúžení pochvy, ale protože muž nedbá na dostatečně dlouhou předehru. Tím pádem se nová, užší pochva nestihne přizpůsobit ztopořenému penisu, ato prostě bolí. Může se objevit dyspareunie (bolestivý styk), následně sexuální averze (odpor ksexu), až po vaginismus (svalová ztuhlost znemožňující penetraci) – azmilování nic není.

Jednou jsem slyšela nevhodný vtípek ze šití hráze po porodu. Že prý lékař řekl: „Přidáme ještě jeden steh – pro manžela.“

Není to vlastně ani vtípek, jakkoliv je to nevhodné, stím souhlasím. Bohužel, mnoho žen si neuvědomuje, že tzv. rutinní nástřih hráze vůbec nemusí být rutinní. Jsou samozřejmě situace, kdy je nástřih hráze při porodu indikován – například při nevhodné poloze hlavičky dítěte. Ale neměl by být lékařem doporučován automaticky. Mnohé mé pacientky se připravovaly na porod bez nástřihu, posilovaly svaly istěnu, cvičily, prováděly masáže – apodařilo se. Tak je to samozřejmě nejlepší. Nástřih hráze je rána, která se velmi dlouho hojí, aněkdy má žena po porodu psychické trauma, pocit, že její pochva ztratila svou integritu.

Akdyž se vrátím ktomu vtípku… Opravdu jsem od několika starších pacientek slyšel, že jim po porodu lékař skutečně něco takového řekl. Ajedna znich byla svýsledkem velmi spokojená – tvrdila, že po porodu měla užší pochvu než předtím aže ztoho měli smanželem radost. Ale ta konkrétní pacientka měla velmi silnou schopnost přirozeného zvlhčování pochvy, což je individuální záležitost.

Myslím si, že ženy někdy nemají rády svou vagínu, protože si ji spojují sněčím „slizkým“. Děje se sní něco zvláštního – nalévá se krví, pokrývá se výtokem – ato vyvolává neklid. Někdy nás formují zkušenosti, které se zdají být banální. Jedna známá mi vyprávěla, jak kdysi šla zkostela srodiči abratrem – jí bylo šest, bratrovi pět. Míjeli skluzavku aoba se kní samozřejmě rozběhli. „Ne!“ zakřičela matka achytila ji za ruku. „Proč ne?“– „Protože máš bílé šatičky!“ Zkrátka ženy jsou odmalička vedeny ktomu, aby se nezašpinily, byly upravené, neházely hračkami, byly vždy jako ze škatulky. Avdospělosti tato přesvědčení, bohužel, nezmizí.

Máš pravdu aje to strašně smutné. Usvých pacientek vidím, že to vylučuje spontánnost, vzrušení, dosažení orgasmu. Často není možné ho dosáhnout, pokud se „nezašpiníme“ tělními tekutinami. Mnoho žen vnímá vlastní lubrikaci jako něco ošklivého, odpudivého aostudného. Stydí se, když mají ejakulaci, která je doprovázena zvuky – říká se jim „motýlci lásky“.

Samozřejmě za tento stav věcí zvelké části nesou odpovědnost muži acírkev – což je jedno atotéž, protože církev tvoří hlavně muži. Dodnes si pamatuji odporné, sexistické vtipy, které jsme si říkali na základní škole – ijá, bohužel. Třeba: „Jaký je rozdíl mezi vagínou ašnekem?“ Nebo: „Jaký je rozdíl mezi vagínou apilou?“

Ten neznám. Jaký?

Žádný – chvíle nepozornosti apřijdeš odva prsty.

Vagina dentata!

OTESTUJ SVOU DĚLOHU

Udělej si test elasticity svalů pánevního dna. Zaveď si do pochvy prst azkus ho poševními svaly sevřít. Pokud svaly na prstu nedokážeš stáhnout nebo jen velmi slabě, uděl si 1–2 body (nízká elasticita). Pokud předsíň pochvy těsně obepíná prst, ale prstem můžeš pohybovat, uděl si 3 body (normální elasticita). Pokud se prst sotva vejde nebo ho vůbec nemůžeš zavést, uděl si 4–5 bodů (nadměrně stažené svaly).

Cvičení Kegelových svalů se vždy vyplatí, ale při výsledku 1–2 bodů je nutné. Při výsledku 4–5 bodů je dobré pracovat na vědomém uvolnění svalů. Cílem je, abys byla schopná svaly vědomě stahovat auvolňovat – to je základ orgasmu ahodí se také při dosahování orgasmů spojených sženskou ejakulací, protože ty často vznikají stimulací bodu G.

Ano, „zubatá vagína“ – představ si, že tahle stereotypní představa vagíny jako požíračky penisů se vyskytovala vmnoha kulturách po celém světě. Amuži vždycky snili otom, že tu dravou ženskou pochvu nějak zkrotí.

Anení idepilace, ta úplná, takzvaně hollywoodská, součástí toho zkrocení? Na ženských genitáliích vpornografii – ale nejen tam– nebývá ani chloupek. Nevěřím, že tenhle trend vymyslely samy ženy. Mnoho let jsem na takovou depilaci chodila, je to opravdu dost bolestivé. Zatínala jsem zuby, protože jsem chtěla být sexy. Až jsem jednou četla Historii O. – skandální román Pauline Réage, což byl pseudonym významné francouzské překladatelky Dominique Aury. Ve zkratce: kniha popisuje vztah sadomasochistické vypravěčky ajejího milence. Ajakousi kulminací aktu podrobení ženy je tu právě hollywoodská depilace – kosmetička, která ji provádí, při tom pláče dojetím nad naší hrdinkou. Dnes je to intimní must have – nebo spíš must not have.

Je to relativně nový trend. Ještě před několika lety mi docela dost mužů říkalo, že mají rádi, když žena oholená není. Teprve před pár lety se to změnilo. Otázka depilace byla trochu jako sázka: dělá to, nebo ne? Moji pacienti otom přemýšleli sevzrušením. Ale jak jsem si všiml, dnes mnoho mužů prostě nevěří, že by se některá žena mohla neholit. To by podle nich znamenalo, že se osebe nestará, není připravená na sex!

Trochu mě udivuje, jak rychle se to změnilo, protože dnes je kompletní depilace, takzvaná hollywoodská, téměř standardem. Muži to chtějí, automaticky to očekávají. Považují to za praktičtější afunkčnější, například při orálním sexu.

Promiň, ale to je nesmysl. Ati muži se holí? Tím myslím – voskem si úplně odstraní ochlupení, aby to partnerka měla pohodlnější, když jim ona poskytuje orální sex?

No, víš, ochlupení vintimní oblasti výrazně mění vnímání erotického doteku. Nepřikryté stydké pysky jsou citlivější, vzrušení přichází snadněji.