Přeložil Stanislav Pavlíček

MR. FIXER UPPER

Copyright © 2017. Mr. Fixer Upper by Lucy Score.

Published by arrangement with Bookcase Literary
Agency and Corto Literary.

The moral rights of the author have been asserted.

All rights reserved.

Translation © Stanislav Pavlíček, 2025

ISBN 978-80-249-5541-4

Adamovi a Abbie.
Kéž bych jednou měla tolik štěstí,
abych vám mohla zaplatit vysokoškolské vzdělání.
Anebo aspoň opravdu hezké prázdniny.

JARO

Kapitola
1

Paige St. Jamesová si neklidně překřížila své dlouhé nohy pod lesklou dřevěnou deskou konferenčního stolu. Na nekonečné porady s několikastránkovým programem nebyla stavěná. Čím déle ten kravaťák s kouty ve vlasech drmolil před svou powerpointovou prezentací, tím nervózněji se cítila. Měla spoustu práce a posloucháním několika žvanilů z vedení televizní společnosti, kteří se rozvášňovali na téma, jak dosáhnout lepší sledovanosti u pořadu, jenž byl už sám o sobě hitem, se jí seznam úkolů nijak nezmenšoval.

„My bychom hlavně potřebovali vymáčknout z Gannona nějakou viditelnou emoci,“ oznámil kravaťák. Na dalším slajdu se objevil Gannon King se svým obličejem boha sexu a jakýsi sloupcový graf. Paige si byla dost jistá, že na graf se žádná z hrstky žen v místnosti nedívá. „Právě po tom volá ženský demografický vzorek.“

„Abychom si rozuměli, teď nemluvíte o jeho obvyklé emoci. Je to tak?“ Eddie Garraza, muž sedící po Paigině pravici, byl výkonným producentem a principálem velkého cirkusu známého jako reality show Přestavím to jako King. V místnosti plné značkových obleků a bot, které stály víc než první auta většiny lidí, měl Eddie na sobě své typické khaki pláťáky a zmačkanou košili s límečkem na knoflíčky. Jeho spolehlivé mokasíny pod stolem nepřetržitě vyťukávaly jakýsi rytmus.

Paige zakašlala, aby zamaskovala uchechtnutí.

Obvyklou emocí Gannona Kinga byla jeho vznětlivost, která dokázala sežehnout každého v okruhu patnácti metrů. Pokud šlo o práci se dřevem, byl stavař Gannon hotový umělec. Kusy nábytku, jež vytvářel, představovaly neopakovatelná umělecká díla. Divačky zbožňovaly tělesnou konstituci jeho nahého trupu, avšak Paige své vášně směřovala k nábytku, ne k tomu muži. S jeho talentem šla ovšem ruku v ruce zanícenost, hádavost a tvrdohlavost, což často zdržovalo natáčení a Paige štvalo.

„Potřebujeme vidět jeho lidskou stránku. Cat si v ratinzích vede skvěle, ale Gannon musí trochu změknout. To budou diváci milovat.“

Cat Kingová byla Gannonova obdobně atraktivní a talentovaná sestra. Jeho o dvě minuty mladší dvojče mělo stejně jako Gannon oříškové oči s dlouhými řasami, ale místo nakrátko ostříhaných tmavých vlasů měla ona kilometry kadeří kalifornského blond odstínu. On byl drsný, Cat byla jemná. Gannon se hádal, ona vyjednávala kompromis. Kdyby si nebyli tak neskutečně podobní vzhledem, jen těžko by někdo podle jejich chování poznal, že pocházejí z téže rodiny.

„Paige.“ Muž v příliš těsném obleku Hugo Boss – Raymond? Ralph? – na ni ukázal dálkovým ovladačem prezentace. „Vy už jste se s Gannonem dostala do několika potyček. Spoléháme na vás, že ho rozhodíte a zachytíte to kamerou. Víte přece, že je to měkkota, pokud jde o děti. Zkuste ho v téhle oblasti maličko postrčit přes okraj. Jestli z něj dostanete slzy, čeká vás prémie pět tisíc dolarů.“

Přikývla, ale dala tím najevo pouze to, že muže slyšela, a ne snad že by s čímkoli souhlasila. Byla to pravda. V první řadě téhle reality show zaměřené na renovaci bydlení se spolu na place několikrát chytli. Gannon zjevně instinktivně věděl, na jaké struny zabrnkat, aby v jejím nitru rozpoutal učiněnou smršť. Jelikož pořad okamžitě dosáhl úspěchu, objednala si televizní společnost druhou řadu o dvanácti dílech, což Paige přineslo spoustu příležitostí k tomu, aby si s neomaleným průvodcem jejich show vjela do vlasů.

Kdyby ovšem byla vedoucí natáčení tohohle typu.

Ačkoli by se jí pět tisíc dolarů navíc hodilo, nemínila Gannona vytáčet, tlačit přes okraj či v něm jen tak pro zábavu rozdmýchávat emoce. Možná to byl pitomec, ale nesmírně talentovaný. A jeho otevřená nenávist vůči „kecům lidí z vedení“ byla něčím, co v skrytu duše dokázala respektovat.

Ne že by mu to snad někdy řekla.

Eddie do ní pod stolem píchl zavíčkovanou propiskou. „Uděláme, co bude v našich silách,“ sdělil Raymondu-Ralphovi s výrazem hráče pokeru, zatímco Paiginy prsty běhaly po klávesnici a dělaly poznámky.

Za týmiž brýlemi s tenkými kovovými obroučkami, které nosil od devadesátek, Eddie nikdy zbytečnými výrazy obličeje neprozrazoval, co si skutečně myslí. Podobně ovládal i řeč těla. Mluvil jasně a věděl, kdy situace nestojí za bitvu. A proto si v branži plné lidí usilujících o věčné mládí v klidu pokyvoval hlavou plnou hebkých šedivých vlasů a nikdy se ani nepřiblížil k jehle s botoxem.

Prezentace pokračovala a Paigin pohled se zatoulal k výhledu na New York za prosklenou stěnou. Nacházeli se v centru, v šestém patře sídla produkční společnosti Summit-Wingenroth Productions. Ta svým názvem vyvolávala dojem firmy s dlouhou a úctyhodnou historií, ale ve skutečnosti byla založena před pěti lety někdejší hvězdou jedné reality show a svých zisků dosahovala produkováním desítek pořadů tohoto typu pro různé televizní společnosti.

Přestavím to jako King byl jediný pořad z těch, jež měla společnost na kontě, který Paige dokázala nějak strávit. Pomáhalo se v něm totiž lidem a to bylo – pro ni – rozhodující. Pro společnost Summit-Wingenroth to byl jen sentimentální rybářský háček umožňující nalákat publikum a prodávat reklamu.

Dvojité dveře konferenční místnosti se otevřely, což upoutalo pozornost všech přítomných. Do místnosti vkráčel sám velký Gannon King. Za bratrem dovnitř vplula Cat a vřele se na všechny přítomné usmívala. Raymond nebo Ralph elegantně překlikl na další slajd a Gannonův obličej zmizel za dalším grafem s demografickými údaji ohledně diváků. Paige obrátila zrak zpátky k obrazovce notebooku, protože na Gannona odmítala civět.

Gannon byl typem muže, který se zmocnil vaší pozornosti hned, jakmile vstoupil do místnosti. Měl postavu severského boha a jeho široká ramena a svalnatá hruď přecházely v břicho tak pevné, že twitter ožil pokaždé, když si před kamerou sundal košili. Šedé triko Henley, které měl dneska na sobě, se mu natahovalo přes hruď a obepínalo jeho působivé tělo. Kolem levého zápěstí měl omotané tři kožené šňůrky.

Jeho vlasy, na temeni trochu delší než v minulé řadě, byly jako obvykle rozcuchané takovým tím záměrně nedbalým, sebejistým způsobem. Paige se kousla do rtu. Byla vedoucí natáčení, ne nějaká láskou poblázněná pubertální fanynka. A on byl narcistickým prokletím její profesionální existence.

„Tady jsou naše vycházející hvězdy.“ Kravaťákův tón se obalil další vrstvou falše a Paige se musela držet, aby neprotočila panenky.

„Promiňte, že rušíme,“ pronesla Cat, aniž by v jejím hlase zazněl třeba jen náznak lítosti. „Ale náhodou jsme byli v téhle čtvrti a napadlo nás, že bychom se mohli zastavit.“

„Budeme rádi, když se k nám přidáte. Právě jsme procházeli demografickou charakteristiku našich diváků.“

A taky to, jak tvýho bráchu před kamerou rozbrečet, dodala Paige v duchu.

Gannon zdvořilostní fráze ignoroval a přistoupil ke stolku s kávou. Nalil si velký hrnek – černé – a opřel se o pult. Cat se posadila poblíž čela stolu a hleděla na řečníka s takovým zaujetím, až se mu obličej zbarvil do jasně fuchsiové a hlas se mu zadrhl na slově „sledovanost“.

Paige se zazubila. Cat byla mistryní v manipulaci s muži. To, co vypadalo jako hezký úsměv a dychtivý zájem, bylo ve skutečnosti vykalkulovaným tahem s cílem odzbrojit nepřítele a získat, co chtěla. Čím víc ji lidi podceňovali, tím víc jí to procházelo. Svých cílů dosahovala rychleji, než obětem vůbec došlo, že se oběťmi staly. Paige přemítala, co má asi Cat za lubem tentokrát.

Stále ještě s úsměvem ve tváři Paige pohlédla směrem ke Gannonovi a pak se proklínala, protože si všimla, že i on se na ni dívá. Gannon si její výraz musel vyložit jako pozvání, protože obešel stůl a zabral si prázdné místo vedle ní.

Když si sedal, riflovina jeho obnošených, rozedraných džín se jí otřela o předloktí. Paige okamžitě stáhla paži z područky a položila si ji do klína. Jakmile se Gannon posadil, vyhrnul si rukávy a odhalil tak kousek svého nového tetování na předloktí. Pak se pohodlně uvelebil a opřel se o područku, která k ní byla blíž.

Ucítila vůni pilin a všimla si jeho odřených pracovních bot. Strávil patrně většinu dopoledne ve své dílně v Brooklynu, dokud ho z ní Cat nevytáhla, aby uskutečnila plány, jež spřádala.

Proč musí být tak vražedně úchvatný a tak hluboce talentovaný? To přece není fér.

Naklonil se k ní. „Co není fér?“ zašeptal. Paige na krku ucítila jeho teplý dech. Otočila se, aby na něj pohlédla, a zjistila, že je až moc blízko. Umí snad číst myšlenky?

Kývl směrem k jejímu notebooku.

To není fér. To není fér.

Kruci. Její podvědomí se pokoušelo prodrat na veřejnost. Paige se kousla do tváře. Pokrčila rameny. „Jen cvičení proti karpálním tunelům,“ zalhala a na důkaz zavrtěla prsty.

„Jasně, princezno.“

Z jeho úšklebku bylo zjevné, že se nenechal oblafnout. A ta „princezna“ zabrnkala na správné strunky. Říkal jí tak od té doby, co ji při natáčení poslední řady promočil na kost nečekaný liják. Jedna z dobrovolnic měla náhodou s sebou tašku své dcery s věcmi do posilovny, a Paige tak strávila zbytek dne ve volejbalových šortkách a tričku, které mělo na hrudi třpytkový nápis Princezna. Jakmile Gannon zjistil, že ji ta přezdívka štve, začal ji se zatvrzelou pravidelností používat.

Paige řádky smazala a zkusila se znovu soustředit na řečníka, který se konečně dostával k důležité části porady. K rodinám, jež budou v jejich pořadu v letošní řadě vystupovat.

„První rodinou nové řady jsou Russeovi.“ Plátno vyplnil snímek staršího páru obklopeného dětmi všeho věku. „Phil a Delia Russeovi mají tři děti a devět vnoučat.“ Řečník překlikl na další slajd, který zachycoval exteriér nevýrazné komerční budovy. „Před dvaceti lety ve městě otevřeli vývařovnu pro lidi bez domova a chudé a za tu dobu rozdali asi milion porcí jídel. Celá rodina tam dodnes pracuje jako dobrovolníci.“ Další snímek, tentokrát kancelář s nábytkem značně opotřebovaného vzhledu a v ní Russeovi, jak přijímají obří šek od dvou mužů v obleku. „Před pěti lety otevřeli zprostředkovatelnu práce. Takže tu budeme mít k dispozici bývalé bezdomovce, kteří se zapojí jako dobrovolníci. Po ruce budou všechny jejich děti a vnoučata a přidá se i zbytek komunity. Doják jak vyšitý. A dokonalý otvírák nové řady.“

Slova „doják jak vyšitý“ Paige ze svých poznámek schválně vynechala.

„Ještě nemáme aktuální informace k tomu, jak velká by ta renovace měla být. Jakmile budu znát přesný rozsah projektu, pošlu vám ho,“ nabídla se Paige.

Gannon si odkašlal a oči všech se obrátily k němu.

Odsunul se na židli dozadu a otočil se směrem k plátnu. „Moji chlapi se už spojili s místními stavebními partami a obecním stavebním úřadem. Vzadu je dost místa na to, aby se rozšířila hlavní ložnice v přízemí, a konfiguraci přední části pak můžeme změnit na koncept bez dělicích stěn. Starosti nám bude dělat střecha a čtyřicet let stará elektřina. Obojí bude třeba vyměnit. Povolení by nemělo být problém.“

Gannon King mluvil na poradě. Ochotně. A k věci. Zázraky se nepřestávaly dít. Samozřejmě z Paige taky ale právě dělal neinformovaného idiota.

Tři ženy u stolu hltaly každé jeho slovo. A šest mužů zamyšleně přikyvovalo, jako kdyby právě mluvil prezident Lincoln. Když Paige krátce pohlédla na Gannona, pozdvihl obočí a rozpřáhl ruce. „Umím se chovat mile, princezno,“ pronesl tiše.

„Neřekla jsem, že neumíš.“

„Slyším, jak mě odsuzuješ.“

Blbec. Vsadila by se, že nic neslyšel.

„Přiznám to, pokud mi v téhle řadě přestaneš říkat princezno.“

Gannon se k ní naklonil. A zase až moc blízko. V jeho očích zahlédla třpytící se zlaté skvrnky. Díky jizvě protínající jeho obočí vypadal trochu jako nebezpečný typ. „Jo, tak to se nestane.“

Kapitola
2

Když porada skončila, Paige kručelo v prázdném žaludku a ona umírala touhou dostat se od Gannona pryč. Rychlý pohled na hodinky jí říkal, že má půl hodiny na to, aby do sebe něco nacpala, než se s Eddiem připojí k lokačnímu, aby od něj získali podrobnosti k prvním třem dílům řady.

Vstala, aby si sbalila notebook a papíry, Gannon však pořád seděl u jejího lokte. Ucítila na sobě jeho oči a snažila se to ignorovat, ale ono palčivé horko ji nakonec přemohlo.

„Potřebuješ něco?“ zeptala se upjatě.

Jeho ústa se zvlnila do pokřiveného úsměvu. „Nikdy předtím jsem tě neviděl v sukni. Je to…“ přejel po ní pohledem, „hezké.“

Gannon ji dosud viděl vždycky jen v pracovním oblečení. Na cestách byly její uniformou džíny, trička a různé další vrstvy, které se daly přidávat nebo odebírat. Při natáčení Paige považovala za štěstí, když našla čas nanést si řasenku těsně předtím, než ještě před svítáním zamířila na plac. Stát za kamerou mělo jisté výhody.

Mravenčení na kůži jí prozradilo, že její nohy by se pod jeho zkoumavým pohledem začervenaly, kdyby to dokázaly. Vzdorovala nutkání popotáhnout si svou pouzdrovou sukni co nejníž. „Jsem ráda, že mi to schvaluješ,“ odvětila chladně. „Uvidíme se na place.“

Spěchala ze dveří tempem, jež – jak doufala – naznačovalo, že má spoustu práce, ale zároveň neběží pryč jako o život. Cítila však přitom, jak se do ní jeho oči s každým krokem zavrtávají.

„Paige!“ U dveří ji dostihla Cat. „Poslyš, nechceš zajít na oběd?“

Paige se podívala na hodinky. „Co podle tebe stihneme sníst za pětadvacet minut?“

Cat svraštila nos a pak se její obličej rozzářil.

„Hotdog ze stánku,“ zvolaly jednohlasně.

Paige se zasmála. „A co tvůj bratr?“ Dveře konferenční místnosti se za nimi zavíraly, ale ještě předtím zaslechla, jak Gannonův hlas s burácením vyslovuje ta dvě slova, která jí naháněla hrůzu: Meeghan Traxxová.

„Má práci,“ odpověděla Cat a mávla rukou. „Pojďme si sníst něco příšernýho a pak se sem zase vrátíme.“

Paige si odložila tašku a papíry do prázdné pracovní kóje a poté sjely výtahem dolů. Za rohem našly pouličního prodavače a následně zamířily s hotdogy v ruce do parku. Sluneční svit počínajícího jara okamžitě zvedl Paige náladu.

„Ach bože, to je ale dobrota,“ pronesla Cat a protočila oči k nebi.

Paige cosi souhlasně zamumlala, zatímco se propracovávala soustem kyselého zelí. „Nechápu, jak dokážeš takhle jíst a vypadat tak, jak vypadáš,“ žehrala Paige. Cat byla o pět centimetrů vyšší než sto sedmdesát centimetrů vysoká Paige a měla postavu jako nějaká zatracená balerína.

„Ale prosím tě, ty máš tak co říkat.“

„Jo, já budu muset dneska večer strávit hodinu a půl v posilce a tam tohohle budu hořce litovat. A ty nejspíš půjdeš domů a sníš si tři kila těstovin.“

Cat si lehce poplácala břicho. „Dobré geny a liposukce.“

„Ty jsi taková lhářka,“ obvinila ji Paige.

„Říkají mi, že mě to jednou dožene, a pak budu vypadat jako roztomilý masový knedlíček, přesně jako moje italská babička.“

„Alespoň že je na světě nějaká spravedlnost,“ poznamenala Paige filozoficky.

Zatímco šly a jedly, zasypávala ji Cat otázkami. „Tak co to tvoje volno? Dovolená byla fajn?“

„Jo. A tvoje?“

„Bláznivá, hektická, ale úžasná. Chodíš teď s někým?“

Paige protočila panenky.

„Beru to jako velké ne.“ Catin platinový cop se rytmicky pohupoval. V úzkých obtažených džínách, vysokých botách a vytahaném svetru vypadala, jako kdyby právě přišla z focení pro módní časopis.

„Víš, jak nabitý mám diář. Na chlapy nemám čas.“ Paige zmačkala ubrousek a hodila ho do odpadkového koše, který míjely.

Cat spořádala poslední sousto. „Máš rozhozený priority.“

„Vypadá to, že bys do pusy rovnou potřebovala strčit dalšího,“ dobírala si ji Paige.

„Cha.“ Cat si s ní plácla. „To se povedlo. A teď zpátky k tomu, že tě nutím, abys s někým randila nebo se s ním aspoň vyspala. Jsi krásná mladá ženská, Paige. Je zločin nechávat to všechno takhle,“ – ukázala Paige na hruď – „zapnutý.“

„Neblázni. A co ty? Řekni mi, prosím tě, že zrovna teď s nikým nechodíš.“

Cat měla ve zvyku propadnout kdejakému budižkničemu, který jí následně buď zlomil srdce, nebo ji pořádně nakrknul. Celý cyklus obvykle trval tři týdny, a když k němu došlo během natáčení, nadělalo to pořádnou paseku.

„Ne. Momentálně mám období sucha. Co kdybychom byly radši lesby?“

„No, určitě by to bylo pohodlnější na cestách,“ zauvažovala Paige. „Na který straně postele spíš?“

„Uprostřed.“

„Ne. To by nefungovalo. Pod peřinou se rozhodně utlačovat nenechám.“

Cat si povzdechla. „Dobře. Vrátím se k chlapům. I když se jim nedá věřit a jsou matoucí.“

„Když mluvíme o zmatku, proč jste s Gannonem přišli na tu produkční poradu?“

„Máme v plánu lidem ze štábu i těm našim vydupat zvýšení platů.“

„Můj ztenčující se bankovní účet ti děkuje,“ opáčila Paige. Gannon a Cat se drželi velmi pevných zásad, pokud šlo o to, aby bohatý nebyl jenom někdo. Produkční společnost jim pro druhou řadu nabídla astronomické navýšení honoráře a Paige nepřekvapovalo, že chtěli, aby stejným způsobem bylo postaráno i o všechny ostatní.

„Když jsme odcházely, zaslechla jsem, jak Gannon zmiňuje Meeghan.“

Cat napodobila zvracení. „Fuj. Nemluvme o týhle nadutý a ubohý parodii na lidskou bytost.“

Meeghan Traxxová byla největší hvězdou televizní společnosti. Měla nejvíc blond vlasy, největší prsa a nechvalně proslulé přebujelé ego. Kromě toho, že vymyslela dva své vlastní pořady, byla taky přítelkyní Gannona Kinga.

Štáby jsou drbárna. A Paige slyšela dost na to, aby jí bylo jasné, že Meeghan je považována za nestvůru na place i mimo něj. Ať už byl Gannon jakkoli protivný, ani on si ji nezasluhoval.

„Zúčastňuje se rodinných oslav? Jako třeba že by na Den díkůvzdání přinesla na zlatým talíři jako přílohu značkový batáty?“ tlačila na ni Paige.

Cat si odfrkla. „Bože, ne! Gannon ji nikdy nepřivedl. A ani o ní nemluví. Což je dobře, protože kdyby on byl samé ,Meeghan je tak úžasná‘, já bych byla samé ,odvezu tě na pohotovost, aby ti tam vyšetřili hlavu, protože ses do ní určitě musel praštit‘.“

Paige se zasmála. „Teď mi dochází, jak moc jsi mi chyběla.“

Cat ji objala jednou paží. „Nápodobně, zlato.“

„Božínku! Jste to vážně vy!“ zapištěla směrem ke Cat žena v růžové soupravě na jogging a zatřepotala rukama. „Manžel tomu neuvěří! Cat Kingová se prochází v parku jako obyčejná ženská.“ Začala se hrabat ve své ohromné kabelce.

Cat mrkla na Paige. „Je vždycky milé potkat se s fanouškem našeho pořadu. Nechtěla byste se vyfotit?“

Žena vítězoslavně vyprostila z hlubin své kabelky telefon. „Strašně ráda!“ Strčila mobil Paige. „A váš bratr tady není?“ Otáčela přitom hlavou ze strany na stranu dost rychle na to, aby si lehce natáhla krční svaly.

„Dneska jenom já.“

Žena si povzdechla. „Ale to je asi dobře. Omdlela bych, kdybych ho potkala.“

Když Cat dobromyslně podstoupila medvědí objetí, jež se změnilo v kravatu, Paige se zazubila. Pořídila několik snímků a snažila se zachytit nadšení obou žen a přitom zabrat Cat z nejlepšího úhlu.

Žena Cat propustila ze sevření a okamžitě si fotografie prohlížela. „To je tak vzrušující!“ Pak odspěchala pryč a ani se neohlédla.

Cat se zazubila. „Jak dlouho jí bude trvat, než jí dojde, že se ani nerozloučila?“

„Dva bloky,“ předpovídala Paige. Z Kingových se staly hvězdy někdy v polovině první řady, takže to pro ně bylo stále nové. „Je pořád zábavný, když vás lidi poznávají?“ zeptala se Paige.

Cat pokrčila rameny. „Upsala jsem se tomu. Takže se s tím asi budu muset smířit.“

„Tak to jsi lepší než tvůj brácha.“ Po skončení první řady měl Gannon potyčku s agresivním fotografem, který nechtěl nechat Cat na pokoji při jednom televizním předávání cen. Incident zaznamenaly kamery, a i když Gannona chválili za to, že se zachoval jako starší brácha, malinko mu to pošpinilo reputaci, což se televize snažila napravit.

„Gannon moc neumí potlačovat ty svoje ochranitelské instinkty,“ konstatovala Cat. „Vždycky to tak bylo.“ Pohlédla na obří hodinky na svém štíhlém zápěstí. „Myslím, že je čas, abychom se vrátily na zbytek té vaší úchvatné porady.“

Paige si povzdechla. „Bude to dobrá řada.“

O několik hodin později, po třech dalších poradách a konferenčním hovoru, vešla vyčerpaná Paige do bytu. Zula si boty a hodila je směrem ke gauči. A protože spolubydlící Becca byla právě na natáčení mimo město, nezůstala jen u toho. Sukně a blůza letěly vzduchem jako další v řadě, když cupitala omšelou předsíní ke své ložnici. Tam se sice vešlo jen dvoulůžko a prádelník, pořád to ale byl domov.

Paige sebou plácla obličejem na postel a protáhla se.

Natáčení začínalo příští týden. Všichni poletí do Columbie v Jižní Karolíně a stráví den tím, že budou provádět přípravné práce a kontrolovat všechna povolení, aby mohli začít. A pak začne chaos.

Byla to těžká práce a dělalo se vždycky od rána do večera. Ale představovalo to pro ni nedocenitelnou zkušenost a Paige by byla zatracená lhářka, kdyby nepřiznala, že jí tak trochu vhání slzy do očí, když natáčení končí a oni předávají rodině klíče. Ačkoliv se produkční stránka věci vyznačovala hamižností, pořád poskytovali domov rodině, jež si to zasluhovala, domov, na který mohli být hrdí.

Samozřejmě si dávala pozor, aby její ubrečenou stránku nikdo neviděl. Byla na place proto, aby odváděla práci a odváděla ji dobře. Eddie na ni spoléhal, že bude mít průběh natáčení i rozpočet pod kontrolou. A Gannon King pro ni byl v každém ohledu výzvou.

Povzdechla si do polštáře. Brzy tuhle zkušenost využije k něčemu důležitějšímu, k něčemu osobnějšímu. K něčemu daleko, daleko od Gannona.

Kapitola
3

Russeovi připomínali Paige jeden pár z Jižní Karolíny – manžele Clausovy. Tenhle pár s šedými vlasy a červeňoučkými tvářemi se jen málokdy neusmíval. Jejich radost se zdála být genetická a přelévala se do druhé i třetí generace. Dům byl plný lidí a Paige se ten chaos snažila zvládat.

„Takže zítra,“ vysvětlovala Paige a předávala Philovi a Delii natáčecí harmonogram upravený tak, aby mu rozuměli i laici, „přijedeme v sedm ráno, abychom všechno nachystali. S natáčením plánujeme začít nejpozději v osm. To znamená, že tady potřebujeme všechny“ – obkroužila prstem zaplněný obývák – „v půl osmé, až Gannon a Cat přijedou a zaklepou na dveře.“

Tahle scéna „s překvapením“ byla tak trochu nereálnou realitou. Rodiny dopředu věděly, že byly do pořadu vybrány. Strávily hodiny na telefonu s různými producenty a asistenty, poskytovaly detaily ke svému životnímu příběhu, vysvětlovaly důvody přihlášení do pořadu i problémy, které chtějí rekonstrukcí domu vyřešit. Čtyřiadvacet hodin před natáčením společně s dalšími lidmi ze štábu balili věci, jež pro natáčení nebyly nezbytné, anebo by v něm přímo překážely. Všechno se na dobu natáčení odváželo do některého místního skladu.

Rodiny byly od Paige důrazně instruovány, aby se v předem určený čas zdržovaly doma a všichni jejich členové mohli s náležitým nadšením otevřít. Aby se zajistila aspoň nějaká míra překvapení, dodržovali zásadu, že poprvé se rodiny s Kingovými setkají až přímo na kameru a že dav dobrovolníků, který se dostaví, bude celý tvořen přáteli a sousedy.

Dvouminutová scéna klepání na dveře si vyžadovala spoustu příprav a obvykle se natáčela až desetkrát.

„Fajn, děcka,“ pronesla Paige a obrátila pozornost k vnoučatům v místnosti. „Zítra chci vidět na vašem obličeji ten nejlepší možný výraz překvapení.“ Ukázala na malou holčičku s kostnatým lokty a pihami na nose. „Molly, ukaž mi, jak hraješ překvapenou.“

Molly poslechla, nasadila výraz naprostého šoku a Paige jí zatleskala.

Náhle ji za ruku zatahal malý chlapeček s očima barvy džínoviny.

„Vy budete dědovi spravovat dům?“ Jeho obličej byl k sežrání, obrovitánské oči a kulaté tvářičky. Toho budou chtít určitě dostat před kameru.

Paige si klekla. „To je náš plán, Trevore. Napadá tě něco, na co bychom měli určitě myslet?“

S vážným výrazem pokýval hlavou. „Děda má rád popkorn.“

Paige našpulila rty. „Dobře. Takže popkorn pro dědu.“

Pružná bruneta v mikině značky Gamecocks se zasmála a přidala k nim. Paige pátrala v paměti po jejím jméně. Susan, vzpomněla si. Prostřední dítě Phila a Delie. „Když Trevor přespával u dědy a babičky, vždycky si dělali popkorn a dívali se na filmy. Ale tátův popkornovač se minulý měsíc rozbil, takže teď se musí spokojit s popkornem z mikrovlnky.“

„A ten je hnusný,“ povzdechl si Trevor.

Paige přikývla. „No, uvidíme, jestli dokážeme vyřešit dědův popkornový problém. Takže, co se stane, až uvidíš televizní kamery?“

„Budu dělat, jako že tam nejsou,“ odrecitoval Trevor.

„Dobrá práce. Teď zbývá už jen jediná věc – a ta je vážně důležitá –, ukážeš mi, jak se tváříš překvapeně?“

Jeho vážný výraz se proměnil ve výraz hrůzy, oči rozšířené, pusa otevřená.

„No, to jedině, že by šlo o děsivé překvápko. Co takhle zkusit super překvápko?“

Paige se vrátila do motelu před jedenáctou, den považovala za úspěšný. Všichni dostali instrukce. Všechny zbytečnosti byly odvezeny do Samoobslužných temperovaných prostor Big Bob’s. A místní stavební parta byla přichystaná začít s bouráním, jakmile k tomu dostane svolení. Byli připraveni, jak to jen bylo možné, i když Paige ze zkušenosti věděla, že každý záběr bez ohledu na připravenost stejně může skončit katastrofou.

Vysvlékla se z džín, natáhla si šortky a tílko na spaní, pak odhrnula přehoz postele a opřela se s notebookem o polštáře.

Znovu zkontrolovala denní natáčecí plán a odpověděla na pár nespěchajících e-mailů, které přišly, když byla na place. Podívala se, kolik je hodin, a poslala esemesku Cat.

Paige: Už ses dostala do motelu?

Odpovědi se dočkala hned.

Cat: Už jsem tady, připravená na party!

Paige: Myslím, že by sis místo toho měla radši jít lehnout. Zítra máš nástup brzo ráno.

Cat: Ano, mami.

Paige se zaculila. Někteří na její práci nahlíželi jako na práci lepší chůvy. Ale ona sama v sobě viděla někoho, kdo má za úkol dozírat na dodržování detailů. Právě si kontrolovala souhlasy účinkujících a aktualizovala si svoje poznámky, když vtom jí zakručelo v břiše.

Od kuřecího sendviče, který zhltla přesně za dvě minuty, už uplynulo několik hodin. Ignorovala to vnitřní burácení a pustila se do inventury věcí ve své tašce na plac. Nabíječka telefonu, obvazy, digitální fotoaparát s nabíječkou, propisky, papíry, ipad s nabíječkou, padesát dolarů v hotovosti, firemní kreditní karta, všechno na svých náležitých místech.

Další zakručení v břiše doprovázela tupá bolest. Paige si povzdechla. Svačinka z automatu už během první noci nevěstila zdravou natáčecí sezonu, kterou plánovala, ale nepřipadalo v úvahu, že by šla spát s žaludkem, jenž klokotal na protest.

Popadla klíč od pokoje a drobné a následovala hnusný oranžovo-červený koberec na chodbě ke koutku s automaty nabízejícími občerstvení a led.

Skoro se jí chtělo hodit si mincí, protože nevěděla, jestli si má vybrat krekry s arašídovým máslem, nebo sáček s popkornem pro jednoho. Nakonec se na počest zmiňovaného dědy rozhodla pro popkorn. Dokonce už odeslala e-mail, aby zjistila, jestli je v rozpočtu prostor na popkornovač jako z kina.

Sehnula se, aby z automatu vyprostila pytlík s popkornem.

„Copak vždycky neříkáš, že tyhle automaty jsou až po okraj naplněný jedem?“

Paige vyskočila a otočila se.

O zárubně se opíral Gannon. Měl na sobě přiléhavé džíny, koženou bundu a pod ní tričko. Jeho vlasy už byly sestříhané strojkem nakrátko.

Zamračila se, založila si ruce na hrudi a najednou se cítila jako nahá. „Tys přijel teprve teď?“ Gannon byl nechvalně známý tím, že se objevoval znepokojivě těsně před časy stanovenými v Paigině pečlivě propracovaném harmonogramu.

„Jsem tady, nebo ne? A neuhýbej od tématu.“ Přikráčel k ní a vzal jí sáček z ruky. Otevřel ho, vytřásl z něj hrst popkornu a zbytek jí podal. „Načapal jsem tě, jak se sem potajmu kradeš po všech těch loňských přednáškách o tom, jak nebezpečný je živit se jídlem z automatů.“

Paige měla dost slušnosti na to, aby vypadala provinile. „Je už pozdě večer a já neměla příležitost se zásobit nejedovatými svačinkami.“

Gannon si vhodil pukanec popkornu do pusy. „Je hezký vědět, že jseš taky člověk, princezno.“ S tím odtamtud odkráčel, aniž by se ohlédl.

„Zítra máš nástup brzo ráno,“ křičela za ním Paige. „Ne abys přišel pozdě!“

Kapitola
4

Přišel pozdě. Ne natolik pozdě, aby cokoli zdržel, ale dost pozdě na to, aby na něj Paige vrhla svůj pohled ledové princezny, když kolem ní kráčel se dvěma tucty donutů pro štáb. Otočila se k němu zády, vypálila pryč, až jí větrovka rozhořčeně šustila, a Gannon skryl úšklebek.

Nebyl tak velký pitomec, jakého ze sebe dělal, a sakra rád ji vytáčel. Nástupy za ranního chladu, dlouhé hodiny v lijácích, prach ze sádrokartonu i všeobecné kecy vedení stanice pro něj byly snesitelnější, pokud viděl nepatrný tik v její čelisti a žár v jejích modrých očích.

Nikdy nevybuchla, což ho fascinovalo. Gannon pocházel z hlučné a vášnivé rodiny italského původu, jež se nebála rozbít talíř, aby něco zdůraznila. Paige naopak systematicky dusila jakýkoli vztek a s mrazivou efektivitou nutila Gannona poskakovat, jako kdyby byl nějaká zatracená loutka.

Zastavil se, aby se podíval na fasádu budovy, kterou budou v podstatě kuchat. Povětrnostními vlivy poznamenaný dvoupodlažní dům, vražený mezi dva jiné, byl ten typ projektu, do něhož se pustí s chutí. Dům ukazoval svůj věk prověšenými okenicemi, zašlým obložením a chybějícími kanadskými šindeli. Jeho vnitřní výzdoba, podle toho, co si pamatoval z fotografií interiéru, vzdávala příšerný hold sedmdesátkám.

Stísněný pozemek bude problém, uvažoval. Ale sousedé na obou stranách rodině Russeových hodně fandili a dobrovolně se nabídli, že s pořadem pomohou, což obvykle znamenalo, že si nebudou stěžovat na hluk. A navíc, aby se pojistili, použila Paige své kouzlo a prostředky a zařídila, že obě rodiny budou v týdnu natáčení ubytovány v hotelu.

Gannon našel svou sestru na křesílku v mikině a kabátu. Hltala ledovou kávu a listovala denním natáčecím plánem, zatímco se kolem ní hemžili lidi od štábu, kteří pokládali kabely a stavěli stany.

„Brýtro, Cat.“ Nadzdvihl víko krabice s donuty a sledoval, jak se sestřiny oči rozzářily, když spatřila ten s pudinkovou náplní a čokoládovou polevou.

„Nejlepší brácha na světě,“ pronesla a požitkářsky si kousla. Podívala se na hodinky. „Jdeš pozdě.“

Zazubil se.

Bezvýrazně na něj pohlédla. „Když jsem odcházela, byl jsi už taky nachystaný k odchodu. Mohls jet se mnou.“

Pokrčil rameny, nevinnost sama. „Musel jsem vyzvednout donuty.“

„Je první den natáčecí sezony, a ty už mučíš ubohou Paige,“ stěžovala si Cat. „Proč ji pořád vytáčíš?“

„Je moc upjatá. Jednou ji postrčím až přes okraj a ona na mě bude muset ječet a do očí mi vmete, že jsem pitomec, místo toho, aby si to říkala jen v duchu a nasazovala to typický chování ledový princezny.“

„Tobě se líbí,“ obvinila ho Cat.

„To teda ne!“ Nelíbila. Jeho pohled doputoval k Paige, jež se zrovna o něčem radila s místním stavebním dodavatelem, kterého pro projekt najali, a asistentem produkce. Její vlasy – sytě hnědé mikádo vzadu sestřižené zhruba na úroveň brady – byly stažené do krátkého a tlustého culíku, vzadu prostrčeného odrbanou kšiltovkou. Na sobě měla džíny, vysoké pracovní boty a neforemnou větrovku, pod níž se pravděpodobně ukrývalo jedno z triček, jež měla v oblibě.

Cat pozdvihla obočí. „No, to je patrně dobře. Vypadá to, že po ní jede syn toho dodavatele, a já bych strašně chtěla, aby se s někým vyspala.“

Gannon otočil hlavou tak prudce, jako kdyby ho posedl ďábel. Zaměřil pozornost na štíhlého kluka v rozedraných džínách a mikině s logem stavební firmy Clawson Construction, který zrovna důležitě kráčel k Paige a majiteli dodavatelské firmy. Nebylo slyšet, co jí říká, ale Paige se rozesmála a vzhlížela k němu, jako kdyby to byl nějaký pitomý komik.

„Jo. No, hlavně že se ti nelíbí,“ dodala Cat, vyskočila z křesílka a poplácala ho po rameni.

Gannon si pro sebe něco zamumlal a rozhodl se do toho jejich povídáníčka vpadnout. Je přece moderátor pořadu. Měl by vědět, co se děje. Překročil kabely a obešel jednoho ze dvou asistentů produkce, jimiž se jejich malý štáb pyšnil.

„Zdravím. Mike, že?“ řekl a podával ruku statnému vousatému stavebnímu dodavateli. „Já jsem Gannon. Mluvili jsme spolu po telefonu.“

Mikeova ruka velikosti kýty sevřela Gannonovu dlaň a srdečně mu s ní potřásla. „Jsem rád, že vás konečně poznávám, pane Kingu,“ odpověděl a rychle mu adresoval úsměv člověka, který je skutečné ranní ptáče.

„Klidně Gannone.“

„Právě jsem říkal tady Paige, jakou máme radost, že už začínáme. Russeovi jsou naši osobní přátelé, jsou to hodní lidé.“

„No, Paige už se postará o to, abychom pro vaše přátele odvedli dobrou práci,“ slíbil Gannon, vzal ji kolem ramen a přitáhl k sobě. Paige pod jeho dotekem ztuhla. „Odvádí skvělou práci. Jako loutkář tahá za šňůrky, aby zvládla všechen ten chaos kolem.“

„Stačila na nás udělat velký dojem,“ souhlasil Mike. „Tohle je můj syn Brandon,“ řekl a škubl palcem směrem k hochovi ve flísové mikině.

„Brandone.“ Gannon mu podal ruku. Do stisku vložil trochu moc síly. „Paige a já se těšíme na spolupráci s vámi oběma. Firma Clawson Construction má solidní pověst.“

„Co to sakra bylo?“ sykla Paige, když si Clawsonovi zamířili promluvit s jejich štábem, a vyklouzla zpod jeho paže.

„Co bylo co?“ zeptal se Gannon jako neviňátko.

Neodpověděla mu. Do sluchátka jí zašvitořilo, že někdo něco potřebuje. Paige si upravila mikrofon a dotyčnému sdělila, že tam hned bude. „Chovej se slušně,“ pronesla a namířila na Gannona varovně prst.

Před začátkem natáčení probíhala porada produkčního týmu s lidmi od Clawsona i od Kinga. Režisér Andy Sanders prošel s každým to, čeho plánují během dopoledne dosáhnout, a pak si Paige vzala stranou televizní štáb, aby s ním doladila detaily. Byla to dobrá, spolehlivá parta. Ustavičně cestující týmy, jež reality show natáčely, si nemohly dovolit náklady ani problémy obvykle spjaté s velkými štáby. Mnozí ze členů štábu proto plnili dvě nebo tři role, aby tak byly pokryty všechny posty.

Měli tři kameramany, Tonyho, Ricarda – zkráceně Rica – a Louise. Felicia byla zvukařkou se skoro dvacetiletou praxí. Mel a Sam byli začínajícími asistenty produkce a zároveň plnili funkci asistentů kamery a obecně nepostradatelných podržtašků.

Všechny zbylé nepokryté úkoly plnila Paige, která fungovala jako koordinátorka produkce a asistentka režie. Andy rád žertem říkával, že toho ví víc než on a že by měla být jmenována režisérkou. Vlastně to ani nebyl žert. Nebylo lehké proniknout mezi režiséry, jimiž byli převážně muži, ale tím se Paige nemínila nechat odradit. Měla v plánu se do tohohle elitního klubu dostat.

Slunce bylo na obloze, Russeovi a jejich širší rodina dorazili na místo a byli připravení se do toho pustit. Paige, spokojená, že každý ví, co je jeho úkol, naposledy zkontrolovala rodinu. Mačkali se v obýváku Russeových a na obličejích všech dospělých byla vidět nervozita. Trevor brečel. „Já to ale chci mít na sobě!“ Jeho nářek jen umocňoval napětí.

„Co se to tam sakra děje, St. Jamesová? Přestaň ty děti štípat,“ zapraskal jí v uchu Andyho hlas.

„Dej mi minutku,“ zamumlala, načež si vypnula mikrofon.

Trevor vyklouzl z náručí své matky a rázoval si to k Paige.

„Tak co, kámo, jsi připravený na ten velký den?“ zeptala se.

„Máma říká, že to nemůžu mít na sobě, ale já musím!“ Trevor si ručičkama přejel po opasku s nářadím, který měl kolem boků. „Budu pomáhat stavět dědův dům!“

„Páni, tak ty jsi přišel nachystaný,“ řekla mu Paige.

„Měl to schované pod bundou,“ povzdechla si jeho máma a prsty Trevorovi pročísla vlasy. „Postaráme se, aby to neměl na sobě při natáčení.“

To ho znovu rozplakalo.

Paige poklekla na oranžový chlupatý koberec, který měl před sebou poslední hodiny existence. „Tenhle opasek s nářadím je skvělý a myslím, že na Gannona udělá úžasný dojem.“

Trevor si otřel oči hřbetem ruky a mrzutě se opřel matce o nohu. „Jo?“

Paige přikývla. „Rozhodně. Ale poslouchej, protože máte vypadat, jako že jste překvapení, musíš předstírat, že jsi nevěděl, že přijedeme. Takže na sobě ten opasek zatím mít nemůžeš.“

Zamračil se na ni, ale jeho modré oči působily zamyšleně.

„Nicméně až budeme Gannona a Cat provádět po domě, myslím, že by bylo super, kdyby sis ten opasek připnul a pomáhal jim všechno ukazovat.“

Trevorova očka se rozzářila a jeho matka si pro sebe zamumlala „ach můj bože“.

„Jsi pro?“ zeptala se Paige.

Trevor důrazně přikyvoval.

„Prima. Tak co kdybys mi ten opasek teď dal, a jakmile budeme nachystaní na obhlídku, připnu ti ho, jo?“

Jeho malé prstíky pásek uvolnily a chlapec jí ho skoro hodil. „Juchů! Budu pomáhat! Slyšíš, Molly?“ Odběhl hledat sestru.

Trevorova matka si po jeho odchodu povzdechla. „Děkuju vám za to. Ale kdyby s tím skutečně byl nějaký problém –“

„S tím, že kluk s tímhle obličejíkem ukáže Gannonu Kingovi opasek s nářadím?“ Paige zavrtěla hlavou. „Perfektní start nové řady.“

Postoupila k Philovi a Delii, kteří seděli na vybledlém žluto-hnědém gauči, kde je utěšoval jejich nejstarší syn. Delia měla plnou hrst papírových kapesníčků. „Jak se vede vám dvěma? Jsme už skoro připravení začít,“ slibovala Paige.

Delia se silně vysmrkala. „Je těžké si představit, že je to naposledy, co jsme jako rodina v tomhle domě.“

Paige se soucitně usmála a posadila se na gauč vedle Delie. Skoro v každé rodině, které tenhle pořad pomáhal, se setkávala s touž reakcí. Vždycky ji fascinovalo pouto, jež lidé ke svému domu cítili. Tohle v rozlehlém tudorovském sídle své matky na Long Islandu nikdy nezažila. Jistě, vyrostla tam, ale nikdy se tam necítila jako doma. Položila dlaň na Deliiny ruce.

„Slibuju, že Gannon a Cat a všichni lidi od Clawsonových se budou snažit, aby to tady zůstalo domovem. Uděláme to pro vaši rodinu jen funkčnější a bezpečnější. Dneškem si začnete utvářet nové vzpomínky, které vás budou s tímhle domem pojit.“

Delia jí stiskla ruku. „Děkuju, Paige.“

„Zvedej se, St. Jamesová,“ nařizoval jí Andy dobromyslně do ucha. „Jsme připravení točit.“

Kapitola
5

Prvnímu pokynu „Akce!“ v nové sezoně se nic nevyrovná. Všichni to cítili: štáb, stavební firma i další dodavatelé, rodina. Vzrušení z nového začátku pro všechny. V podstatě tu vyprávějí příběh, pomyslela si Paige, když sledovala, jak Gannon a Cat vjíždějí ve vyparáděném chevroletu – podmínka velmi štědrého reklamního partnera – na příjezdovou cestu k domu.

Právě vyprávění příběhů, opodstatněnost výběru každičké rodiny a její přínos pro ostatní byly důvodem, proč se Paige tohohle pořadu držela. Ačkoli vedení stanice a reklamní partneři základní radost z práce nahlodávali, rodiny, dobrovolníci i dodavatelé ji dělali snesitelnou.

Gannon svým typickým způsobem zatroubil na klakson a Russeovi se vyhrnuli ze vstupních dveří s takovým nadšením, jako když na základní škole zazvoní na přestávku. Andy se zubil a to bylo dobré znamení.

Natočili pět dalších záběrů, zkoušeli různé úhly, až byl nakonec Andy spokojený a oni se začali připravovat na obhlídku interiéru.

Brandon opustil místo, kam byl dočasně uklizen se zbytkem Clawsonova týmu, aby je neviděla kamera, a vešel pod markýzu za Paige. „Připravený začít?“ zeptala se ho Paige.

Zazubil se na ni a poplácal kladivo připnuté na opasku. „Já se připravený narodil.“

Trevor se vykroutil z matčina sevření a spěchal k nim. „Paige! Už můžu?“

„Skvělé načasování, Trevore.“ Paige si stáhla z ramene jeho opasek s nářadím a pomohla mu ho připevnit k jeho útlému pasu.

„Podívej, mám stejný jako ty,“ sdělil Trevor Brandonovi.

Někdo ze stavební čety na Brandona zavolal. „Promiň, kámo, musím už jít,“ omlouval se Brandon, přátelsky rozcuchal Trevorovy husté vlasy a hošík protáhl obličej.

Paige si všimla, jak se Gannon mračí nad technickými výkresy na skládacím stolku pod stanem. „Poslyš, co kdybychom řekli Gannonovi, že mu budeš při obhlídce pomáhat?“ navrhla.

„Ano!“ Trevor chytil Paige za ruku a společně pelášili ke jmenovanému. Gannon King se možná v přítomnosti většiny lidí choval jako pitomec, ale když se nablízku objevilo dítě, byl okouzlující, milý a zábavný. Byla to jedna z velmi omezeného množství vlastností, které kompenzovaly jeho charakterové vady.

„Poslechni,“ pronesl Gannon, když se Trevor v poslední chvíli zastavil, aby do něj plnou rychlostí nevrazil. „Že ty jsi od firmy Clawson Construction? Protože já mám dotaz ohledně těchhle plánů.“

Trevor s očima většíma než postavička z japonského anime zavrtěl hlavou. Škoda že nám pracovní předpisy nedovolují brát s sebou děti na plac pořád, pomyslela si Paige.

„To je můj kamarád Trevor,“ představila Paige na okamžik zaražené dítě. „Pomůže ti při obhlídce domu svých prarodičů.“

Trevor opět našel svůj hlas a ihned začal Gannonovi vysvětlovat, k čemu je ten či onen umělohmotný nástroj na jeho opasku na nářadí. Gannon pozorně poslouchal, vážně pokyvoval a nepřerušoval ho.

K Paige ze sluchátek dolehl Samův jižanský baryton. „Potřebujeme tě uvnitř, Zvíře, a vezmi s sebou i toho našeho kutila.“

Paige se dotkla ucha a kývla směrem k domu, čímž Gannonovi naznačila, že je čas debatu ukončit.

„Víš, kámo, myslím, že ti na opasku něco chybí,“ sdělil Gannon Trevorovi.

Trevor si okamžitě na svých malých bocích opasek otočil, aby se podíval, jestli některý z nástrojů neztratil.

Gannon vytáhl zpoza ucha tesařskou tužku. „Rozhodně budeš potřebovat tohle.“

„Páni!“ Trevor tužku přijal se stejným nadšením, jako kdyby právě rozbalil vánoční dárek. „Mami, mami! Podívej, Gannon mi dal tužku!“ Okamžitě sprintoval ke svým rodičům.

„Díky bohu, žes mu nedal něco ostřejšího, jako třeba majzlík,“ vydechla Paige úlevou.

„Tak pojď, princezno. Myslím, že nás potřebujou na place.“

První natáčecí den proběhl tak hladce, jak tomu jen u reality show může být. Russeovi byli před kamerou díky upřímné kombinaci vzrušení a nervozity dokonalí a Cat svým okouzlujícím způsobem slibovala Delii totéž, co předtím Paige. Vrátí se do rodinného domova, který bude připravený uchovávat desetiletí dalších vzpomínek. A Trevor, jenž držel Gannona za ruku a prováděl ho po domě se svou novou tužkou zastrčenou za uchem, byl zárukou, že až se bude tahle epizoda vysílat, srdce lidí po celé zemi roztají.

Natáčení obhlídky domu skončilo ve čtyři hodiny a Paige pak předala rodinu asistentům produkce, aby ji naposledy uklidnili a odeslali pryč. Děti Russeových a několik rodinných přátel se složili a poslali Phila a Delii na sedmidenní výletní plavbu po moři.

V šest hodin Paige procházela s Mikem Clawsonem plány demoličních prací, zatímco armáda dobrovolníků balila nábytek a osobní věci rodiny a ukládala je do skladovacích kontejnerů.

„Na tyhle místnosti sahat nemůžeme, protože potřebujeme světlo, abychom natočili bourání. Takhle se totiž dá za málo peněz získat hodně muziky,“ vysvětlovala Paige Mikeovi a ukazovala na kuchyň a koupelnu. „Ale všechno, co uděláte přes noc v těch dvou pokojích pro hosty a na záchodě dole, nám pomůže dodržet harmonogram.“

„Dám vám vědět, kdyby některý z našich expertů přinesl nějakou špatnou zprávu, až se tady v tom začneme vrtat,“ sliboval Mike.

„Za to vám budu vděčná. Můj mobil máte, že?“

Měl. I její e-mail a pro všechny případy taky číslo jejího pokoje.

Paige poslala Tonyho a Louise pryč, zkontrolovala natáčecí plán na zítřek, který rozdala už po obědě, nechala Sama postavit „budku“ pro natáčení rozhovorů, načež ho i s Mel poslala na noc do motelu. Rico a Felicia zůstanou a pomůžou jí natočit pár hodin rozhovorů s dobrovolníky. Podívala se do svého seznamu. Měla na programu celkem deset rozhovorů. Ráda s nimi začínala už první večer, když měli všichni ještě dost energie. Pokud objevila příběh, který si zasluhoval víc vysílacího času, bylo ho tak možné do zbývajícího natáčení zapracovat a dál ho rozvíjet. První den byl proto vždycky dlouhý, ale výsledky nakonec stály za to.

Usadila se ve stanu postaveném před cateringem a stanem sponzora pořadu. Zjistila, že natáčení v noci vyvolává u diváků pocit, že všichni jsou unavení a zranitelnější než za jasného ranního světla. Chystala se zrovna vyhledat osobu pro svůj první rozhovor, když vtom se k ní přihnal Gannon.

„Co to sakra je?“ otázal se a mával jí před obličejem nějakými papíry.

Vzala je od něj a pročetla si je. „Zítřejší natáčecí plán.“

„Proč nenecháme Clawsonovy vybourat dneska večer hlavní koupelnu?“

„Kvůli kouzlu televize,“ odpověděla klidně. Gannon byl skutečný stavař, což znamenalo, že mu všechny na hlavu postavené natáčecí harmonogramy připadaly směšné.

„Ráno bychom měli sakra velký náskok, kdybychom bourali v noci. Opravdu musí diváci vidět, jak Cat vynáší další protékající záchodovou mísu a já rozbíjím další pitomý zrcadlo?“

„Kdybyste v tom nebyli tak dobří, diváci by to vidět nechtěli. To, jak Kingovi bourají, je vždycky vrcholem pořadu. Kvůli návaznosti vypadá líp, když je to vidět už v epizodě, kdy děláme obhlídku domu. Vyvolává to dojem, že hned po ní začínáme bourat.“

„Natáčet to takhle sakra nedává smysl.“ Gannonovy stavařské ohledy sice oficiálně logiku dávaly, ale Paige je odmítala brát v potaz.

„Kdyby ses na ten natáčecí plán podíval, když jsem ho rozdávala, možná bychom s tím mohli něco udělat, ale protože ses neobtěžoval ho pročíst dopředu, dopadlo to takhle.“

„Ty jen poklonkuješ vedení stanice. Nezáleží ti na tom, aby se věci dělaly správně. Klidně dovolíš, aby se věci odflakovaly, a snažíš se manipulovat se sledovaností. Jenže takhle jen mrháš časem všech.“

Teď už vztekle stáli proti sobě. „Ne, mrhání časem je tahle debata.“ Paige byla navenek ztělesněním klidu. Uvnitř se jí chtělo vytáhnout z jeho opasku s nářadím kladivo a rozbít mu s ním čelo. „Buď natočíme ty scény, jak jsme naplánovali, anebo přijď s nějakým řešením. Jestli ale žádný nemáš, tak si jdi vylívat ten svůj vztek někam jinam, abychom mohli pokračovat. Patříme do jednoho týmu, všichni dřeme dlouho do večera a zdržování výroby nikomu nepomůže. A teď mě omluv, někteří z nás mají před sebou ještě pár hodin práce.“

Lepší věta, jak tenhle rozhovor ukončit, ji nenapadla. Nato se otočila a odkráčela pryč. Rico, z legrace natáčející, jak Paige vztekle odchází, tiše hvízdnul.

„Jo, klidně si jdi,“ volal za ní Gannon. „Běž a najdi si někoho jinýho, koho budeš zneužívat, princezno.“

Když uslyšela tupou ránu, bylo jí jasné, že hodil svým svinovacím metrem o stěnu stanu. Z nějakého důvodu jí jeho záchvat vzteku vykouzlil úsměv na rtech. Každou situaci, kdy on ztratil nervy, zatímco ona ne, považovala za vlastní vítězství.

Pilně se věnovala dalším položkám na svém seznamu úkolů a okamžitě zapomněla na Gannona a jeho sklony chovat se jako pitomec.

Padl soumrak a Paige točila jeden rozhovor za druhým s rychlostí a efektivitou vypilovanou lety praxe. Začínala jako asistentka produkce v jedné seznamovací reality show. Věděla, jak klást otázky, aby dostávala odpovědi plné emocí, a z nich pak stavěla hezké příběhy. Z větší části šlo o rafinovanou lest za účelem vyšší sledovanosti. Vzít vyčerpané dobrovolníky, kteří k rodině, jíž pomáhali, chovali silné city, a zahrát na tu správnou strunu bylo u diváků vždycky zárukou slz.

Paiginým osobním cílem nebylo servírovat lidem u obrazovek dramata, ale pravdu. Ta však obvykle vypadala jinak než příběh, který ze sestříhaného záznamu postprodukce sflikovala. Dnes večer byli dobrovolníci víc než ochotní pět na rodinu Russeových chválu. A vzhledem k tomu, co měla tato rodina za sebou, nebyla o podpůrné příběhy nouze.

Paige seděla mimo záběr, zatímco se na stoličce uvelebovala Mariel, žena, která byla dva roky bez domova, než ji Russeovi přemluvili, aby začala chodit do jejich vývařovny a pak i do zprostředkovatelny práce. Měla na sobě jasně zelené tričko pořadu Přestavím to jako King a přes něj mikinu proti večernímu chladu. Tmavé vlasy si stáhla do elegantního drdolu – říkala tomu pracovní účes. V ruce svírala papírový kapesníček. „Protože budu zaručeně bulet,“ vysvětlila.

„No, tak začneme právě tam. Proč vás pomoc Russeovým tak dojímá?“ zeptala se Paige.

Mariel se zlomil hlas a Paige jí poskytla chvilku času.

Paige, která chápala, jaké má mít vyprávění tempo, ji lehce vybídla: „Jak dlouho trvalo, než jste do vývařovny přišli?“

„Děkuju vám, že to pro ně děláte. Nedokážu si představit nikoho, kdo by si něco krásného zasluhoval víc než tihle dva.“

„Nevěděl jsem, že jseš taky člověk, princezno.“