Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

prof. MUDr. Klára Látalová, Ph.D.

Rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11 v psychiatrii dospělých

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 10075. publikaci

Recenzoval:
prof. MUDr. Ladislav Hosák, Ph.D.

Odpovědná redaktorka Marie Uličná
Grafická úprava Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Zdeněk Dušek
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 280
Vydání 1., 2025

Vytiskla TISKÁRNA V RÁJI, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2025
Cover Photo © depositphotos/viktoriya89

ISBN 978-80-271-8001-1 (ePub)
ISBN 978-80-271-8000-4 (pdf)
ISBN 978-80-271-5674-0 (print)

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Látalová, Klára, 1970-

Rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11 v psychiatrii dospělých / Klára Látalová. -- Vydání 1.. -- Praha : Grada, 2025. -- 1 online zdroj. -- (Psyché)

Obsahuje bibliografii a rejstřík

ISBN 978-80-271-8001-1 (online ; ePub)

* 616.89 * 616.89-008 * 616-07 * 616.1/.9-028.67 * (048.8) * (0.034.2:08)

– psychiatrie

– duševní poruchy

– diagnostika (lékařství)

– mezinárodní klasifikace nemocí

– monografie

– elektronické knihy

616.89 - Psychiatrie [14]

Úvod

Systém Mezinárodní klasifikace nemocí (MKN) je klíčovým nástrojem pro diagnostiku a kategorizaci nemocí v lékařské praxi na celém světě. V oblasti psychiatrie slouží nejen k systematizaci duševních poruch, ale také k usnadnění komunikace mezi odborníky a k zajištění jednotného přístupu k léčbě i výzkumu. Přechod z desáté verze (MKN-10) na jedenáctou (MKN-11) přinesl zásadní změny v diagnostických kritériích, klasifikaci i celkovém pojetí poruch duševního zdraví u dospělých. Cílem této knihy je poskytnout podrobný přehled daných změn a jejich dopadů na klinickou praxi. Publikace se přitom zaměřuje výhradně na oblast psychiatrie dospělých.

MKN-10, kterou Světová zdravotnická organizace (WHO) přijala v roce 1990, se v mnoha zemích udržela v platnosti přes tři desetiletí a stala se důležitým milníkem ve standardizaci psychiatrických diagnóz. Avšak s rostoucími znalostmi v oblasti neurověd, psychopatologie a vývoje nových terapeutických přístupů bylo patrné, že tento klasifikační systém potřebuje modernizaci. MKN-11, která byla oficiálně představena v roce 2018 a vstoupila v platnost roku 2022, reflektuje pokrok ve vědeckém chápání duševních poruch a přináší přesnější a flexibilnější diagnostické rámce.

K hlavním změnám v MKN-11 patří nový přístup k diagnostice některých poruch, zjednodušení klasifikační struktury a integrace dimenzionálního modelu, který lépe vystihuje klinickou realitu. Do systému přibyly nové diagnostické jednotky, některé kategorie byly přeformulovány či sloučeny a došlo také k významným úpravám v definování symptomatologie. Tyto změny zásadně ovlivňují nejen klinickou praxi, ale i výzkum a zdravotní politiku.

Tato kniha si klade za cíl podrobně analyzovat rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11 v oblasti psychiatrie dospělých. Zaměříme se na jednotlivé diagnostické kategorie, vysvětlíme, jak a proč došlo k jejich změnám, a poukážeme na praktické dopady těchto revizí. Kniha je určena jak praktikujícím psychiatrům, psychologům a dalším odborníkům v oblasti duševního zdraví, tak studentům a vědcům, kteří chtějí lépe porozumět vývoji současných diagnostických přístupů v psychiatrii.

V následujících kapitolách podrobně prozkoumáme hlavní rozdíly mezi oběma verzemi MKN, představíme nové kategorie duševních poruch a zaměříme se na výhody i výzvy, které přechod na nový systém přináší. Věříme, že tato publikace přispěje k lepší orientaci v moderním diagnostickém systému a bude užitečnou pomůckou pro odborníky v jejich každodenní praxi.

1.Schizofrenie a další primární psychotické poruchy

Schizofrenie a další primární psychotické poruchy představují heterogenní skupinu závažných duševních onemocnění, která jsou charakterizována narušením vnímání reality, myšlení, emocí, motivace a chování. Společným rysem těchto poruch je přítomnost psychotických příznaků, jako jsou bludy, halucinace a dezorganizace myšlení, které výrazně ovlivňují fungování pacienta v osobním, sociálním i profesním životě.

1.1 Schizofrenie

Schizofrenie je jednou z nejzávažnějších duševních poruch a její klasifikace v MKN-10 a v MKN-11 prošla určitými změnami a aktualizacemi, které odrážejí pokroky v chápání této nemoci.

MKN-10:

V MKN-10 je schizofrenie klasifikována pod kódem F20. Rozlišuje se několik podtypů schizofrenie, například:

•F20.0: Paranoidní schizofrenie

•F20.1: Hebefrenní schizofrenie

•F20.2: Katatonní schizofrenie

•F20.3: Nediferencovaná schizofrenie

•F20.5: Reziduální schizofrenie

MKN-10 se zaměřuje na různé klinické projevy a symptomatologii schizofrenie a důrazně odlišuje jednotlivé podtypy, což může být užitečné pro diagnostiku, ale také někdy může zkomplikovat přesnou klasifikaci.

MKN-11:

V MKN-11 je schizofrenie zařazena pod kódem 6A20. Jednou z nejvýznamnějších změn v MKN-11 je odstranění tradičních podtypů schizofrenie. To reflektuje moderní chápání schizofrenie jako spektra poruch s různými projevy, které se mohou v průběhu času měnit. Klinická praxe ukázala, že podtypy nejsou dostatečně stabilní a nemusí vždy přispívat k lepší léčbě nebo prognóze.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Důraz na dimenzionální hodnocení: MKN-11 zavádí dimenzionální hodnocení symptomů schizofrenie, což znamená, že místo zaměření na konkrétní podtypy se lékaři zaměřují na různé dimenze symptomů, jako jsou pozitivní symptomy (halucinace, bludy), negativní symptomy (sociální stažení, emoční zploštění), kognitivní dysfunkce a další. Toto hodnocení umožňuje lepší přizpůsobení léčby individuálním potřebám pacienta.

Komplexní přístup: MKN-11 se snaží o holistický přístup k diagnóze schizofrenie, kde jsou zohledněny jak biologické, tak psychologické a sociální faktory, které mohou přispívat k rozvoji a průběhu onemocnění.

Závěr:

MKN-10 nabízí tradiční pohled na schizofrenii s jasným rozdělením na různé podtypy. Tento systém byl užitečný pro klinickou praxi, ale ne vždy reflektoval skutečnou variabilitu a dynamiku nemoci.

MKN-11 přináší modernější a flexibilnější přístup, který lépe odráží současné chápání schizofrenie. Představuje krok směrem k lepšímu pochopení a řízení schizofrenie jako komplexní, dynamické poruchy, což může vést k lepším výsledkům pro pacienty. Odstranění podtypů a zavedení dimenzionálního hodnocení symptomy umožňuje přesnější diagnostiku a cílenější léčbu.

1.2 Schizofrenie, první epizoda

„Schizofrenie, první epizoda“ (6A20.0) je specifický koncept, který se objevil v MKN-11 a představuje zásadní změnu oproti MKN-10. Tato změna odráží moderní přístup k diagnostice a léčbě schizofrenie, se zvláštním důrazem na první epizodu a včasný zásah.

MKN-10:

MKN-10 neobsahuje explicitní kód pro první epizodu schizofrenie. Diagnostika schizofrenie v MKN-10 se zaměřuje na klinické podtypy (např. paranoidní, hebefrenní), nikoliv na to, kolikátá epizoda onemocnění u pacienta probíhá.

Klinický přístup: V praxi by lékař při první epizodě schizofrenie diagnostikoval některý z podtypů schizofrenie a zaznamenal by, že jde o první výskyt onemocnění, pro který by však neexistovala žádná speciální klasifikace.

MKN-11:

MKN-11 přináší novinku v podobě specifického kódu 6A20.0 pro schizofrenii první epizody.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Specifické zaměření na první epizodu: Toto rozdělení umožňuje lékařům přesněji diagnostikovat a dokumentovat, že pacient prožívá první epizodu schizofrenie. Toto je pro léčbu první epizody důležité, protože může vyžadovat odlišný přístup než léčba opakovaných epizod nebo chronické schizofrenie.

Podpora včasného zásahu: Nové zaměření na první epizodu schizofrenie v MKN-11 je v souladu s moderními přístupy k léčbě, které kladou důraz na včasný zásah a snahu minimalizovat dlouhodobé následky onemocnění. Tím se zvyšuje šance na pozitivní výsledky léčby a zlepšuje se dlouhodobá prognóza.

Dimenzionální hodnocení: I v případě první epizody se v MKN-11 uplatňuje dimenzionální hodnocení symptomů, což umožňuje přesnější přizpůsobení léčby individuálním potřebám pacienta.

Závěr:

MKN-10 neumožňuje tak precizní zacílení na první epizodu schizofrenie, zatímco MKN-11 nabízí novou klasifikaci, která zohledňuje první epizodu jako zvláštní kategorii.

Toto vylepšení v MKN-11 reflektuje důraz na včasný zásah a lepší řízení léčby u pacientů, kteří se s touto nemocí setkávají poprvé, což může vést k lepším léčebným výsledkům a snížení zátěže pro pacienta v dlouhodobém horizontu.

1.3 Schizofrenie, opakované epizody

Schizofrenie s více epizodami (kód 6A20.1) je pojem zavedený v MKN-11, který představuje změnu oproti způsobu, jakým je schizofrenie klasifikována v MKN-10. Tato změna reflektuje moderní přístup k diagnostice a léčbě schizofrenie, kde se rozlišuje mezi první epizodou a těmi následnými.

MKN-10:

MKN-10 neobsahuje specifické kódy pro rozlišení schizofrenie na základě počtu epizod. V MKN-10 se schizofrenie klasifikuje především podle klinických podtypů, jako je paranoidní, hebefrenní nebo katatonická, bez ohledu na to, zda se jednalo o první, nebo další epizody.

Chronický průběh: Pokud pacient trpěl opakovanými epizodami schizofrenie, diagnostika by byla stejná jako při první epizodě a v dokumentaci by bylo pouze zaznamenáno, že pacient má opakované epizody nebo chronický průběh.

MKN-11:

MKN-11 přináší nové rozdělení, které umožňuje specifickou klasifikaci schizofrenie podle počtu epizod. Kód 6A20.1 je určen pro schizofrenii, při které pacient zažívá více epizod.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Rozlišování epizod: Nové rozdělení mezi první epizodou (6A20.0) a více epizodami (6A20.1) umožňuje lékařům přesnější diagnostiku a léčbu, protože u pacientů, kteří prodělali více epizod schizofrenie, mohou být léčba a prognóza odlišné.

Dimenzionální hodnocení: Podobně jako u první epizody se i zde uplatňuje dimenzionální hodnocení symptomů a průběhu onemocnění. To umožňuje lepší přizpůsobení léčby potřebám pacienta, například zohlednění závažnosti a frekvence epizod.

Zlepšení sledování průběhu: Tento přístup pomáhá lépe sledovat průběh onemocnění a účinnost léčby, což může přispět k lepší péči o pacienty.

Závěr:

MKN-10 nerozlišuje schizofrenii podle počtu epizod a může omezovat možnosti specifického přístupu k léčbě v závislosti na průběhu onemocnění.

MKN-11 zavádí rozdělení na první epizodu a více epizod (6A20.1), což lékařům umožňuje lépe přizpůsobit léčbu a sledovat průběh onemocnění u pacientů s opakovanými epizodami schizofrenie.

Tento posun v klasifikaci v MKN-11 je v souladu s moderními přístupy k léčbě schizofrenie, které kladou důraz na personalizaci léčby na základě individuálního průběhu onemocnění.

1.4 Schizofrenie, kontinuální

„Schizofrenie, kontinuální“ (kód 6A20.2) představuje v MKN-11 klasifikaci, která reflektuje nepřetržitý a přetrvávající průběh onemocnění bez jasných fází remisí, což je odlišný přístup od toho, který je použit v MKN-10.

MKN-10:

Klasifikace schizofrenie v MKN-10 se zaměřuje hlavně na rozdělení podle klinických podtypů, jako jsou paranoidní schizofrenie, hebefrenní schizofrenie, katatonická schizofrenie atd.

Chronický průběh: Pokud má pacient nepřetržité symptomy schizofrenie bez významných remisí, je diagnóza zaznamenána jako „jiný typ schizofrenie“ nebo jednoduše jako schizofrenie s chronickým průběhem. MKN-10 neobsahuje specifickou kategorii pro kontinuální schizofrenii.

Chybějící rozdělení podle průběhu: MKN-10 nerozlišuje schizofrenii podle specifických vzorců průběhu onemocnění, což může vést k určité diagnostické nepřesnosti v případech, kdy má nemoc kontinuální, nepřerušovaný průběh.

MKN-11:

Schizofrenie, kontinuální: MKN-11 nově zavádí specifický kód 6A20.2 pro kontinuální formu schizofrenie, což odráží snahu o přesnější diagnostiku založenou na průběhu onemocnění.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Kontinuální průběh: Tento kód se používá pro případy, kdy jsou symptomy schizofrenie přítomné neustále po delší dobu bez významných období remise nebo zlepšení. To zahrnuje pacienty, kteří mají dlouhodobě aktivní symptomy, což může být klinicky významné pro volbu léčebné strategie.

Nové dimenzionální hodnocení: Podobně jako v jiných případech schizofrenie podle MKN-11 je i zde důraz na dimenzionální hodnocení, které zahrnuje posouzení závažnosti a vlivu symptomů na život pacienta. To může pomoci při rozhodování o intenzitě a typu léčby.

Závěr:

MKN-10 nepodává specifickou klasifikaci pro kontinuální průběh schizofrenie a může vést k méně přesné diagnostice v případě pacientů s nepřetržitými symptomy.

MKN-11 zavádí specifický kód 6A20.2 pro kontinuální schizofrenii, čímž umožňuje lékařům přesnější diagnostiku a léčbu pacientů s tímto typem průběhu onemocnění. To odráží snahu MKN-11 lépe zachytit různé průběhy schizofrenie a přizpůsobit léčbu individuálním potřebám pacientů.

Tento posun představuje významné zlepšení v oblasti diagnostiky a léčby schizofrenie, protože umožňuje lépe zohlednit různé formy onemocnění a jejich vliv na pacientův život.

1.5 Schizofrenie, jiná určená

Klasifikace „jiná určená epizoda schizofrenie“ (6A20.Y) v MKN-11 představuje modernizovaný přístup k diagnostice schizofrenie, který se od předchozího přístupu v MKN-10 výrazně liší.

MKN-10:

Klasifikace schizofrenie je v MKN-10 založena na rozdělení schizofrenie do několika podtypů (paranoidní, hebefrenní, katatonická atd.) a také na chronickém nebo akutním průběhu.

Použití kategorie F20.8: Pokud schizofrenní epizoda nespadá do žádné z jasně definovaných kategorií nebo vykazuje atypické symptomy, je zařazena pod kódem F20.8 jako „jiná schizofrenie“. Tato kategorie je široká a méně specifická, často slouží jako „úložiště“ pro atypické nebo nejasné případy schizofrenie.

Chybějící dimenzionální přístup: MKN-10 nemá mechanismus pro detailní posouzení symptomatologie a závažnosti jednotlivých epizod schizofrenie, což může vést k obecnější diagnóze bez podrobného zohlednění specifických aspektů dané epizody.

MKN-11:

Jiná specifikovaná epizoda schizofrenie (kód 6A20.Y): Tato kategorie v MKN-11 umožňuje přesnější a specifikovanější klasifikaci epizod schizofrenie, které neodpovídají standardním definicím nebo mají atypický průběh. Může zahrnovat například neobvyklé kombinace symptomů, netypický průběh, nebo případy které nesplňují plně kritéria pro jiné kategorie schizofrenie.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

MKN-11 umožňuje lékařům lépe specifikovat typ schizofrenní epizody, což může zahrnovat například epizody s neobvyklými nebo smíšenými příznaky, které by v MKN-10 byly zařazeny s menší přesností. Tato specifikace může být užitečná pro lepší porozumění a léčbu pacientů.

Dimenzionální hodnocení: MKN-11 zavedla možnost posouzení závažnosti a vlivu symptomů, což přináší detailnější a specifičtější přístup k diagnóze schizofrenie, včetně netypických epizod.

Závěr:

MKN-10 používá méně specifickou kategorii pro atypické nebo nejasné případy schizofrenie, což někdy vede k diagnózám, které plně neodrážejí klinický obraz.

MKN-11 zavádí kategorii 6A20.Y pro „jinou specifikovanou epizodu schizofrenie“, která umožňuje lékařům lépe popsat a klasifikovat neobvyklé nebo netypické případy schizofrenie. Tento přístup zlepšuje přesnost diagnostiky a přizpůsobení léčby specifickým potřebám pacientů.

Tento rozdíl mezi MKN-10 a MKN-11 odráží širší trend směrem k přesnější a detailnější diagnostice duševních poruch, která lépe zohledňuje individuální rozdíly mezi pacienty.

1.6 Schizofrenie, jiná neurčená

„Schizofrenie, jiná neurčená“ (6A20.Z), představuje v MKN-11 diagnostickou kategorii, která umožňuje zařadit případy schizofrenie, u nichž nelze určit přesný typ nebo průběh epizody.

MKN-10:

Schizofrenie, nespecifikovaná (kód F20.9): V MKN-10 je tento kód používán pro případy, kdy schizofrenní symptomy splňují obecná diagnostická kritéria pro schizofrenii, ale není možné je zařadit do specifických podtypů, jako je paranoidní, hebefrenní nebo katatonická schizofrenie. Tato kategorie zahrnuje případy s jasnou diagnózou, ale s nemožností přesně určit, o jaký druh schizofrenie se jedná.

Obecná kategorie: Tato nespecifikovaná kategorie je často používána tehdy, když je diagnostika nejasná nebo není dostupná dostatečná klinická informace pro přesnější zařazení do podtypu. To může vést k méně specifické léčbě, protože chybí detaily o povaze epizody.

MKN-11:

Schizofrenie, blíže nespecifikovaná epizoda (kód 6A20.Z): V MKN-11 slouží tato kategorie k podobnému účelu jako v MKN-10, tedy k diagnostice případů schizofrenie, kde nejsou k dispozici dostatečné informace nebo není možné epizodu jednoznačně specifikovat.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Zvýšená preciznost a detail: I když tato kategorie zůstává obecná, MKN-11 klade větší důraz na detailní dokumentaci klinického obrazu, a to včetně závažnosti symptomů a jejich vlivu na fungování pacienta. To umožňuje, i když je epizoda nespecifikovaná, lepší popis situace pacienta a tím potenciálně přesnější plánování léčby.

Flexibilnější klasifikace: MKN-11 nabízí možnost zaznamenat nejistotu nebo nedostatek informací a umožňuje lékařům tuto kategorii použít bez tlaku k nepřesnému zařazení pacienta do konkrétního podtypu.

Závěr:

MKN-10 poskytuje možnost diagnostikovat schizofrenii jako nespecifikovanou (F20.9), což je užitečné v případech, kdy nejsou dostupné dostatečné informace. Tento přístup je někdy vnímán jako příliš obecný.

MKN-11 pokračuje ve využívání podobné nespecifikované kategorie (6A20.Z), ale přináší možnost detailnější dokumentace klinického obrazu a kontextu. To vede k větší flexibilitě v diagnostice a lepšímu porozumění individuálnímu průběhu nemoci.

Celkově lze říci, že MKN-11 poskytuje lékařům lepší nástroje k přesnému a individualizovanému hodnocení schizofrenních epizod, i když není možné určit konkrétní typ nebo charakteristiku epizody.

Tab. 1 Přehled názvů pro schizofrenii dle MKN-10 a MKN-11, včetně kódového označení a rozdílů

Kód

MKN-10

Název

MKN-10

Kód

MKN-11

Název

MKN-11

Poznámky k rozdílům

F20

Schizofrenie

6A20

Schizofrenie

V MKN-10 existují podtypy schizofrenie (paranoidní, hebefrenní, katatonní, nediferencovaná a reziduální). MKN-11 tyto podtypy ruší a přechází na dimenzionální přístup (hodnocení symptomů, jako jsou halucinace, bludy, dezorganizace apod.). Zaměřuje se více na funkční omezení a jejich vliv na život pacienta.

Pro lepší představu jsou níže uvedeny původní podtypy schizofrenie spolu s kódy, pod které by se daly přenést do MKN-11:

•6A20.0: Paranoidní schizofrenie

•6A20.1: Hebefrenní schizofrenie

•6A20.2: Katatonní schizofrenie

•6A20.3: Nediferencovaná schizofrenie

•6A20.4: Postschizofrenní deprese

•6A20.5: Reziduální schizofrenie

•6A20.6: Simplexní schizofrenie

•6A20.Z: Schizofrenie, nespecifikovaná

2.Schizoafektivní porucha

Schizoafektivní porucha je komplexní diagnóza, která kombinuje prvky jak schizofrenie, tak afektivních (náladových) poruch.

MKN-10:

Schizoafektivní porucha (kód F25): V MKN-10 je schizoafektivní porucha jasně definována jako stav, při kterém pacient současně nebo v průběhu jednoho období trpí jak psychotickými příznaky charakteristickými pro schizofrenii, tak výraznými poruchami nálady (manické, depresivní nebo smíšené epizody).

Podkategorie: Schizoafektivní porucha je dále rozdělena na manický typ (F25.0), depresivní typ (F25.1) a smíšený typ (F25.2). Tato klasifikace umožňuje určitou míru diferenciace na základě toho, která afektivní složka dominuje klinickému obrazu.

MKN-11:

Schizoafektivní porucha (kód 6A40): V MKN-11 je přístup k diagnostice schizoafektivní poruchy poněkud odlišný. MKN-11 se snaží více reflektovat komplexitu tohoto stavu a lépe oddělit schizoafektivní poruchu od čistě schizofrenních nebo afektivních poruch.

Zdůraznění průběhu nemoci: Na rozdíl od MKN-10, kde se diagnóza schizoafektivní poruchy opírá hlavně o současný výskyt psychotických a afektivních příznaků, klade MKN-11 větší důraz na průběh nemoci v čase. Příznaky schizofrenie a afektivní poruchy musí být přítomny současně po většinu epizody, ale musí také být jasně odlišitelné jako dvě různé, byť propojené, patologické jednotky.

Vyloučení jiných diagnóz: Diagnóza schizoafektivní poruchy v MKN-11 je spíše diagnózou vyloučení, která je stanovena pouze tehdy, pokud symptomy nelze lépe vysvětlit jinou diagnózou, jako je schizofrenie nebo bipolární porucha.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Změna ve strukturaci: Zatímco MKN-10 má tři podtypy schizoafektivní poruchy (manický, depresivní, smíšený), MKN-11 se zaměřuje více na kontinuum příznaků bez specifického dělení do podtypů, což lépe reflektuje variabilitu tohoto onemocnění.

Kombinace a diferenciace symptomů: MKN-11 se snaží přesněji definovat kombinaci psychotických a afektivních příznaků a klade důraz na to, že oba typy příznaků musejí být přítomny zároveň a také musejí být významné po většinu doby epizody.

Závěr:

MKN-10 poskytuje pevnou strukturu a konkrétní podkategorie pro schizoafektivní poruchu a usnadňuje diagnostiku na základě převažujících příznaků.

MKN-11 klade větší důraz na dynamiku a časový průběh nemoci a na přesnější rozlišení mezi schizofrenními a afektivními symptomy, což může vést k preciznější diagnostice a individualizované léčbě. MKN-11 tedy představuje snahu o modernizaci a zpřesnění diagnostiky schizoafektivní poruchy a odráží lepší porozumění této nemoci.

2.1 Schizoafektivní porucha, první epizoda

Schizoafektivní porucha, zejména v případě první epizody, představuje zajímavý příklad, který ilustruje rozdíly mezi klasifikacemi MKN-10 a MKN-11.

MKN-10:

Obecná diagnostika: MKN-10 diagnostikuje schizoafektivní poruchu na základě přítomnosti psychotických příznaků schizofrenie a afektivních příznaků, které se vyskytují současně nebo v průběhu jedné epizody. Neexistuje specifické rozlišení mezi první epizodou a vícečetnými epizodami.

Nediferencování epizod: MKN-10 nečiní zvláštní rozdíl mezi první epizodou a následnými epizodami schizoafektivní poruchy. Důraz je spíše kladen na typ afektivní poruchy (manický, depresivní, smíšený), ale nikoliv na počet epizod nebo jejich pořadí.

MKN-11:

Specifická klasifikace první epizody: V MKN-11 je schizoafektivní porucha lépe strukturována a má jasnější rozlišení mezi různými fázemi onemocnění. „Schizoafektivní porucha, první epizoda“ je explicitně klasifikována pod kódem 6A40, což ukazuje na pokus o lepší sledování průběhu onemocnění od prvního výskytu.

Důraz na průběh a prognózu: MKN-11 se snaží lépe zachytit dynamiku onemocnění, včetně toho, jak se příznaky vyvíjejí od první epizody. Tato změna reflektuje modernější přístup k diagnostice, kde se sleduje dlouhodobý průběh onemocnění a jeho vliv na celkové zdraví pacienta.

Kombinace příznaků: V MKN-11 je kladen důraz na současnou přítomnost psychotických a afektivních příznaků, které jsou významné po většinu epizody, což je důležité pro stanovení diagnózy při první epizodě.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Strukturální změny: Zatímco MKN-10 spíše zahrnuje schizoafektivní poruchu jako jednu ze subkategorií bez ohledu na počet epizod, MKN-11 zavádí specifické kategorizace pro různé fáze onemocnění, včetně první epizody.

Důraz na časový průběh: MKN-11 reflektuje větší důraz na to, jak se schizoafektivní porucha vyvíjí v čase, což je důležité pro prognózu a léčebné plány.

Lepší diferenciace: MKN-11 také klade větší důraz na to, aby byla schizoafektivní porucha jasně odlišena od jiných podobných diagnóz (např. čistě afektivních nebo psychotických poruch), a to i v první epizodě.

Závěr:

MKN-10 se soustředí na diagnostiku schizoafektivní poruchy na základě přítomnosti příznaků bez ohledu na to, zda se jedná o první, nebo další epizodu.

MKN-11 zavádí více strukturovaný přístup s důrazem na první epizodu jako specifickou fázi onemocnění, což může pomoci lékařům lépe sledovat a řídit průběh léčby od samého počátku.

Tato změna reflektuje snahu o přesnější a individuálnější přístup k diagnostice a léčbě schizoafektivní poruchy v jejím prvním výskytu.

2.2 Schizoafektivní porucha, opakované epizody

Schizoafektivní porucha je stav, při kterém se prolínají příznaky schizofrenie (např. bludy, halucinace) a afektivních poruch (např. deprese, mánie). V rámci diagnostiky této poruchy lze pozorovat významné rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11, zejména když jde o opakované epizody.

MKN-10:

Obecná diagnostika: V MKN-10 je schizoafektivní porucha zařazena pod kódem F25 a dělí se na manickou, depresivní a smíšenou formu. Tato klasifikace se však nezaměřuje na rozlišení mezi první a opakovanou epizodou. Vícečetné epizody nejsou zvlášť klasikovány, což může omezit možnosti podrobnějšího sledování průběhu nemoci.

Nedostatek specifikace: MKN-10 obecně postrádá detailnější strukturu, která by umožnila přesnější diagnostiku průběhu onemocnění (např. rozlišení mezi první epizodou a dalšími epizodami). Diagnóza se tak soustředí spíše na přítomné příznaky než na časový průběh onemocnění.

MKN-11:

Detailní rozlišení: V MKN-11 je schizoafektivní porucha rozčleněna podle jednotlivých fází onemocnění, což umožňuje detailnější sledování průběhu nemoci. Pro vícečetné epizody schizoafektivní poruchy je specifikován kód 6A40, což představuje důležitou změnu oproti MKN-10.

Důraz na průběh nemoci: MKN-11 zavádí jasnější rozlišení mezi první epizodou a vícečetnými epizodami schizoafektivní poruchy, což lépe odpovídá klinické praxi a umožňuje lékařům lépe plánovat léčbu na základě toho, jak se onemocnění vyvíjí. To může zahrnovat úpravu léčby, změny v přístupu k pacientovi a zlepšení dlouhodobé prognózy.

Inovace a přizpůsobení: MKN-11 reflektuje modernější přístup k diagnostice duševních poruch, který je více zaměřen na individualizaci péče a sledování vývoje onemocnění. Tento přístup se odráží v zavedení specifických kódů pro různé fáze schizoafektivní poruchy.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Specifické rozlišení: Zatímco MKN-10 nerozlišuje mezi různými fázemi schizoafektivní poruchy, MKN-11 přináší specifickou klasifikaci pro vícečetné epizody, což představuje významný krok vpřed.

Zvýšený důraz na průběh: MKN-11 umožňuje lepší sledování a řízení léčby pacientů s vícečetnými epizodami schizoafektivní poruchy, čímž může přispět k lepší péči a kvalitě života těchto pacientů.

Závěr:

MKN-10 se soustředí spíše na základní přítomnost příznaků bez ohledu na to, zda se jedná o první, nebo vícečetnou epizodu.

MKN-11 nabízí strukturovanější přístup s rozlišením mezi prvními a opakovanými epizodami, což umožňuje lepší sledování průběhu a léčby schizoafektivní poruchy.

Tato inovace v MKN-11 reflektuje modernější chápání schizoafektivní poruchy a potřebu lépe přizpůsobit diagnostiku a léčbu specifickým potřebám pacientů s opakovanými epizodami.

2.3 Schizoafektivní porucha, kontinuální

„Schizoafektivní porucha, kontinuální“ (6A40) je diagnóza v rámci MKN-11, která se zabývá specifickým průběhem schizoafektivní poruchy, kdy se symptomy neustále projevují bez významných remisí.

MKN-10:

Obecná diagnóza: V MKN-10 není kontinuální forma schizoafektivní poruchy explicitně uvedena. Schizoafektivní porucha je zde klasifikována pod kódem F25, přičemž se rozlišují tři hlavní podtypy: manický, depresivní a smíšený. Kódování v MKN-10 nezahrnuje specifické označení pro kontinuální průběh poruchy, což znamená, že klinici museli tento průběh zohlednit spíše v rámci obecného klinického hodnocení než přesného kódování.

Nedostatečné rozlišení průběhu: MKN-10 se zaměřuje více na přítomné symptomy během epizod než na celkový průběh nemoci. To může vést k tomu, že specifické formy průběhu, jako je kontinuální, nejsou adekvátně zachyceny a diagnostikovány.

MKN-11:

Nové zařazení kontinuální formy: MKN-11 přináší novinku v podobě kódu 6A40, který explicitně označuje kontinuální formu schizoafektivní poruchy. Tento typ diagnózy se zaměřuje na pacienty, u kterých dochází k trvalému výskytu symptomů bez období významných remisí. To znamená, že klinický obraz je kontinuálně přítomen, což má velký význam pro léčbu a řízení péče pacienta.

Lepší diagnostická přesnost: Zavedení tohoto kódu v MKN-11 umožňuje lékařům přesněji definovat průběh poruchy a lépe přizpůsobit léčbu. Toto rozlišení je důležité, protože kontinuální průběh může vyžadovat jiný terapeutický přístup než epizodické formy poruchy, zejména co se týče farmakologické léčby a dlouhodobého plánování péče.

Individuální přístup k pacientům: MKN-11 obecně reflektuje modernější přístup k diagnostice, který klade důraz na individualizaci péče. Specifická kategorie pro kontinuální průběh umožňuje lékařům poskytovat cílenější a efektivnější terapii.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Specifické zařazení kontinuální formy: Zatímco MKN-10 neumožňuje specifickou diagnózu pro kontinuální formu schizoafektivní poruchy, MKN-11 tuto možnost přináší, což představuje významný pokrok v oblasti klinické diagnostiky a léčby.

Zvýšený důraz na průběh onemocnění: MKN-11 lépe reflektuje různé průběhy onemocnění, což umožňuje lékařům lépe řídit dlouhodobou péči a sledovat vývoj nemoci s ohledem na individuální potřeby pacientů.

Závěr:

MKN-10 poskytuje obecný rámec pro diagnostiku schizoafektivní poruchy bez specifického zohlednění kontinuální formy.

MKN-11 přináší inovaci v podobě explicitního kódu pro kontinuální schizoafektivní poruchu, což umožňuje přesnější diagnostiku a lepší přizpůsobení léčby.

Tato změna v MKN-11 umožňuje lékařům lépe rozpoznat a léčit specifické průběhy schizoafektivní poruchy, což přináší výhody pro dlouhodobou péči a kvalitu života pacientů s tímto onemocněním.

2.4 Schizoafektivní porucha, jiná určená

„Jiná určená schizoafektivní porucha“ (6A21.Y) je v MKN-11 kategorie, která se používá k diagnostikování schizoafektivních poruch, jež nesplňují kritéria pro hlavní podtypy, jako je schizoafektivní porucha s manickými, depresivními nebo smíšenými epizodami. Tato diagnóza je určena pro případy, které mají atypický průběh nebo symptomatologii, a umožňuje větší flexibilitu v diagnostickém procesu.

MKN-10:

Obecná diagnostika: V MKN-10 je schizoafektivní porucha klasifikována pod kódem F25, kde jsou rozlišovány tři hlavní typy: manický, depresivní a smíšený. Pro atypické nebo nespecifikované případy existuje kategorie F25.8 (jiná schizoafektivní porucha) a F25.9 (schizoafektivní porucha, nespecifikovaná).

Méně specifická kategorizace: MKN-10 neumožňuje tak detailní rozlišení různých forem schizoafektivní poruchy, což může vést k tomu, že atypické případy nejsou dostatečně zohledněny v diagnóze a následné léčbě.

MKN-11:

Detailnější klasifikace: MKN-11 přináší specifickou kategorii 6A21.Y pro jinou specifikovanou schizoafektivní poruchu. Tato kategorie umožňuje klinikům diagnostikovat případy, které nesplňují klasické podtypy schizoafektivní poruchy, ale přesto mají jasně definované a významné symptomy, jež vyžadují odlišný přístup.

Flexibilita a přesnost: Zatímco MKN-10 má omezené možnosti pro klasifikaci atypických forem schizoafektivní poruchy, MKN-11 nabízí lépe strukturovaný rámec, který umožňuje přesnější diagnostiku a lepší přizpůsobení léčby. Tato kategorie lépe zohledňuje variabilitu symptomů a průběhu nemoci, což je v souladu s moderními přístupy k psychiatrii.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Rozšířený diagnostický rámec: MKN-11 umožňuje lépe rozlišit mezi různými formami schizoafektivní poruchy, což zlepšuje diagnostickou přesnost a umožňuje individuálnější přístup k léčbě.

Podrobnější popis symptomatologie: MKN-11 zdůrazňuje potřebu detailnějšího popisu symptomů a jejich průběhu, což může přispět k lepšímu porozumění onemocnění a jeho dopadu na pacienta.

Závěr:

MKN-10 poskytuje obecnější rámec pro diagnostiku schizoafektivních poruch, s méně možnostmi pro specifikaci atypických případů.

MKN-11 přináší více možností pro klasifikaci a diagnostiku těchto atypických případů prostřednictvím kódu 6A21.Y a umožňuje tak přesnější diagnostiku a lepší terapeutický přístup.

Tato novinka v MKN-11 představuje významný pokrok v možnostech diagnostiky a léčby schizoafektivních poruch, což je klíčové pro zajištění lepší kvality péče o pacienty s touto diagnózou.

2.5 Schizoafektivní porucha, blíže neurčená

„Schizoafektivní porucha, blíže neurčená“ (6A21.Z) je v MKN-11 diagnostická kategorie, která se používá pro případy schizoafektivní poruchy, jež nelze přesně zařadit do jiných specifikovaných kategorií (např. manické, depresivní nebo smíšené formy). Tato kategorie se využívá tehdy, pokud není možné určit, který typ schizoafektivní poruchy je přítomen, nebo když chybí dostatečné informace pro přesnější diagnózu.

MKN-10:

Diagnostická kategorizace: V MKN-10 je schizoafektivní porucha zařazena pod kódem F25, s možností specifikovat různé typy, jako jsou manická, depresivní a smíšená forma. Pokud nelze určit konkrétní typ, používá se kód F25.9 (schizoafektivní porucha, nespecifikovaná).

Méně specifická diagnostika: MKN-10 umožňuje obecnou diagnózu schizoafektivní poruchy, ale neposkytuje podrobnější nástroje pro rozlišení mezi případy, které nemohou být přesně zařazeny.

MKN-11:

Detailnější struktura: MKN-11 zavádí kategorii 6A21.Z pro „schizoafektivní poruchu, blíže neurčenou“. Tato kategorie je určena pro případy, které se obtížně diagnostikují nebo kdy nejsou k dispozici všechny potřebné informace pro přesné určení typu schizoafektivní poruchy.

Flexibilita a přesnost: MKN-11 přináší větší flexibilitu v diagnostice, což umožňuje lékařům lépe zachytit spektrum symptomů a klinických obrazů, které mohou být v praxi velmi různorodé. Tato širší klasifikace umožňuje lépe přizpůsobit diagnózu reálnému stavu pacienta.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Přesnější diagnostika: MKN-11 umožňuje lékařům lépe přizpůsobit diagnózu specifickým okolnostem pacienta, což je klíčové pro efektivní léčbu a správné pochopení průběhu onemocnění.

Lepší sledování průběhu: Nová struktura MKN-11 umožňuje lépe sledovat průběh schizoafektivní poruchy a případné změny v symptomatologii a může tak vést k včasné úpravě terapeutických přístupů.

Závěr:

MKN-10 poskytuje obecný rámec pro diagnózu nespecifikované schizoafektivní poruchy, avšak bez větší možnosti specifikace.

MKN-11 přináší lepší nástroje pro zachycení různých forem schizoafektivní poruchy, které nelze přesně zařadit, prostřednictvím kódu 6A21.Z, což přináší přesnější diagnostiku a lepší možnosti léčby.

Tato kategorie v MKN-11 představuje pokrok v diagnostických možnostech, což je důležité pro zajištění efektivní péče o pacienty s komplexními a obtížně klasifikovatelnými duševními poruchami.

Pro lepší přehled uvádíme kódy jednotlivých typů schizoafektivní poruchy (6A21) dle MKN-11:

•6A21.0: Schizoafektivní porucha, manický typ

•6A21.1: Schizoafektivní porucha, depresivní typ

•6A21.2: Schizoafektivní porucha, smíšený typ

•6A21.Z: Schizoafektivní porucha, nespecifikovaná

3.Schizotypální porucha

Schizotypální porucha (6A22) v rámci MKN-11 je kategorizace pro specifický typ poruchy osobnosti, která se vyznačuje především trvalými vzorci myšlení a chování, jež jsou excentrické, podivné a sociálně nepřizpůsobivé. Tato porucha je často spojována s bludnými nebo bizarními přesvědčeními, nadměrnou úzkostí v sociálních situacích a občasnými „magickými“ myšlenkami, které nejsou plně v souladu s realitou.

MKN-10:

Kategorizace: V MKN-10 je schizotypální porucha zařazena pod kódem F21 a je považována za diagnózu v rámci skupiny „schizofrenie, schizotypální poruchy a bludy“. V MKN-10 se schizotypální porucha chápe jako stav, který může být vnímán buď jako porucha osobnosti, nebo jako součást schizofrenního spektra, ačkoliv nevyžaduje plné vyjádření psychotických symptomů.

Povaha diagnózy: Diagnostická kritéria jsou v MKN-10 zaměřena na přítomnost trvalých podivných nebo excentrických vzorců chování a myšlení, které mohou zahrnovat magické myšlení, paranoidní představy, sociální úzkost a excentrické chování.

MKN-11:

Přesnější klasifikace: V MKN-11 je schizotypální porucha zařazena pod kódem 6A22 a je zařazena do sekce „poruchy osobnosti“, která zdůrazňuje její povahu jako poruchy osobnosti spíše než poruchy psychotického spektra, jak tomu je v MKN-10. Tímto způsobem je schizotypální porucha jednoznačně odlišena od schizofrenie a dalších psychotických poruch.

Vymezení kritérií: MKN-11 klade důraz na trvalé vzorce excentrického chování a myšlení, ale zřetelně odděluje tuto poruchu od schizofrenie tím, že nevyžaduje přítomnost skutečných psychotických epizod. U schizotypální poruchy jsou vyzdviženy aspekty, jako je excentrické myšlení, narušené interpersonální vztahy a trvalá sociální úzkost.

Flexibilita a kontext: Diagnóza v MKN-11 umožňuje lépe rozlišovat mezi schizotypální poruchou jako poruchou osobnosti a schizofrenií, což může mít důsledky pro léčbu a intervenci.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 a MKN-11:

Změna v klasifikaci: Jedním z nejvýznamnějších posunů v MKN-11 je přeřazení schizotypální poruchy do kategorie poruch osobnosti, což ji odlišuje od schizofrenních poruch a zajišťuje, že je lépe chápána a léčena v kontextu osobnostních rysů než jako psychiatrické onemocnění spadající do schizofrenního spektra.

Význam pro klinickou praxi: Tato změna odráží moderní přístupy k poruchám osobnosti a pomáhá zajistit, aby byla schizotypální porucha správně diagnostikována a léčena, s důrazem na terapeutické přístupy zaměřené na specifické osobnostní rysy spíše než na léčbu psychotických symptomů.

Závěr:

MKN-10 řadí schizotypální poruchu mezi schizofrenní spektrum poruch, což může vést k určitému zmatku ohledně její povahy.

MKN-11 ji zařazuje mezi poruchy osobnosti, jasně ji odlišuje od schizofrenie a podobných poruch a umožňuje lepší porozumění a cílenou léčbu této poruchy.

Tento posun představuje důležitý krok k přesnější diagnostice a účinnějšímu řízení léčby schizotypální poruchy a může tak mít pozitivní dopad na kvalitu života pacientů trpících touto poruchou.

4.Akutní apřechodná psychotická porucha

Akutní apřechodná psychotická porucha (acute and transient psychotic disorder, ATPD) je diagnóza, která se týká náhlého nástupu psychotických symptomů, které jsou krátkodobé aobvykle trvají méně než tři měsíce. Tato porucha se může projevit halucinacemi, bludy, dezorganizovaným myšlením achováním, ale na rozdíl od schizofrenie se rychle rozvíjí ačasto také rychle odeznívá.

MKN-10:

Kód: VMKN-10 je akutní apřechodná psychotická porucha kódována jako F23.

Kritéria: Diagnóza vMKN-10 zahrnuje různé podtypy, které se liší podle přítomnosti adélky trvání symptomů, včetně paranoidních symptomů aabsence dlouhodobých reziduálních symptomů typických pro schizofrenii. Zahrnuje například:

•F23.0: Akutní polymorfní psychotická porucha bez příznaků schizofrenie

•F23.1: Akutní polymorfní psychotická porucha se schizofrenními příznaky

•F23.2: Akutní schizofreniformní psychotická porucha

•F23.3: Jiné akutní psychotické poruchy především bludné

Charakteristika: Akutní nástup symptomů, často spojený se stresující událostí, avýrazná variabilita symptomů jsou klíčovými znaky této diagnózy vMKN-10. Porucha je chápána jako přechodná ačasto zahrnuje dobrou prognózu, pokud jde oúplné uzdravení.

MKN-11:

VMKN-11 se pojem „akutní přechodná psychotická porucha“ jako zastřešující diagnóza již nepoužívá. Místo něj je nahrazen přesně definovanou skupinou poruch vrámci bloku 6A43 – akutní apřechodné psychotické poruchy.

Charakteristika:

Rychlý nástup: Psychotické symptomy se objevují náhle amohou se rychle měnit. Symptomy mohou zahrnovat bludy, halucinace, dezorganizované myšlení azměny vchování.

Proměnlivost symptomů: Jedním zklíčových rysů této poruchy je výrazná variabilita symptomů, které se mohou rychle měnit během krátké doby, což znamená, že klinický obraz může být velmi pestrý.

Krátkodobý průběh: Tato porucha obvykle trvá méně než tři měsíce, přičemž většina případů se spontánně upraví. Důležitým aspektem je to, že se pacienti často vrací do svého předchozího stavu bez dlouhodobých následků.

Diferenciální diagnostika:

•Schizofrenie – na rozdíl od schizofrenie je akutní polymorfní psychotická porucha méně stabilní, symptomy jsou proměnlivější aprůběh je krátkodobější.

•Akutní schizofreniformní psychotická porucha (6A23.1) – zatímco obě poruchy mohou zahrnovat schizofrenní symptomy, akutní polymorfní psychotická porucha je charakteristická svou proměnlivostí arychlým nástupem.

•Afektivní poruchy – vdiferenciální diagnostice je důležité odlišit tuto poruchu od psychotických epizod spojených safektivními poruchami, jako jsou bipolární porucha nebo těžká deprese spsychotickými rysy.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 aMKN-11:

Specifikace aklasifikace: MKN-11 poskytuje jasnější klasifikaci akutních psychotických poruch, což zlepšuje diferenciální diagnostiku. VMKN-10 jsou různé akutní psychotické poruchy kategorizovány pod širším kódem F23 bez podrobného rozlišení mezi různými typy, jako je tomu vMKN-11.

Důraz na proměnlivost: MKN-11 klade větší důraz na proměnlivost symptomů, což je klíčový aspekt akutní polymorfní psychotické poruchy. Toto upřesnění pomáhá lépe identifikovat tuto specifickou poruchu vklinické praxi.

Diagnostická jasnost: Nový systém MKN-11 přináší větší diagnostickou jasnost, což je výhodné pro správnou diagnostiku aléčbu. MKN-11 poskytuje jasnější kritéria alepší strukturu, které pomáhají klinikům lépe rozlišit mezi různými akutními psychotickými poruchami.

Závěr:

Akutní polymorfní psychotická porucha podle MKN-11 je definována světší přesností ajasností než vMKN-10, což usnadňuje správnou diagnostiku aléčbu. Zaměření na proměnlivost akrátkodobý charakter této poruchy pomáhá odlišit ji od jiných psychotických poruch apřináší lepší nástroje pro klinickou praxi.

4.1 Akutní apřechodná psychotická porucha, opakované epizody

Akutní schizofreniformní psychotická porucha (kód 6A23.1) je diagnóza vMKN-11, která se zaměřuje na případy akutních psychotických epizod, které mají výrazné rysy schizofrenie, ale trvají krátce anesplňují plně kritéria pro diagnózu schizofrenie.

MKN-10:

Jedná se oporuchu snáhlým nástupem psychotických příznaků (bludy, halucinace, dezorganizace), která typicky trvá krátce (obvykle do 1 měsíce) amá plné nebo téměř plné zotavení. Uopakovaných epizod dochází knávratu příznaků po období remise. Vaktuální fázi jsou přítomny klinicky významné symptomy vyžadující léčbu.

MKN-11:

Charakteristika:

Schizofreniformní symptomy: Symptomy této poruchy jsou velmi podobné těm, které se vyskytují uschizofrenie, včetně bludů, halucinací, dezorganizovaného myšlení achování, ale jsou méně trvalé.

Trvání: Doba trvání poruchy je kratší než šest měsíců, což je klíčový faktor pro odlišení od schizofrenie, která vyžaduje trvání symptomů po dobu nejméně šesti měsíců.

Možné následky: Ačkoliv může být průběh této poruchy akutní azávažný, umnoha pacientů dochází kúplnému uzdravení, zatímco ujiných může přejít vchroničtější stav, jako je schizofrenie.

Diagnostická kritéria:

•Musí být přítomny psychotické symptomy jako bludy, halucinace, dezorganizované myšlení achování.

•Symptomy trvají déle než jeden den, ale méně než šest měsíců.

•Nesmí být vysvětleny jinými psychotickými poruchami nebo organickými příčinami.

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 aMKN-11:

Kód

Název

Závěr:

4.2 Akutní apřechodná psychotická porucha, neurčená

MKN-10:

MKN-11:

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 aMKN-11:

Závěr:

4.3 Akutní apřechodná psychotická porucha, první epizoda

MKN-10:

MKN-11:

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 aMKN-11:

Závěr:

4.4 Akutní apřechodná psychotická porucha, opakované epizody

MKN-10:

MKN-11:

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 aMKN-11:

Závěr:

4.5 Akutní apřechodná psychotická porucha, jiná určená

MKN-10:

MKN-11:

Hlavní rozdíly mezi MKN-10 aMKN-11:

Závěr: