William Scott 

Mstitel 

Z německého originálu přeložil Tomáš Butala 

Vydala Moravská Bastei MOBA, s. r. o., Brno 2025 

www.mobaknihy.cz 

www.facebook.com/moba.cz 

© Moravská Bastei MOBA, s. r. o., 2025 

© Bastei Lübbe GmbH & Co. KG, Köln 

Elektronické formáty DRUSALA, s. r. o. 

ISBN 978-80-279-2196-6 (epub) 

ISBN 978-80-279-2197-3 (mobi) 

Dvaapadesátiletý muž pevně stiskl rty. Díval se jim do tváří a viděl v jejich výrazu neblahý příslib. Al Sheldonovi se otevíraly a zavíraly ruce. Jeho uštvaný pohled zamířil směrem k farmářskému domu. Ve dveřích stála Mary s výrazem potlačovaného strachu ve ztrhané tváři. Jen s námahou přemohl Al Sheldon paniku, která se ho zmocňovala. Skoro tělesně cítil neviditelné fluidum tvrdosti a brutality, které z této hordy vycházelo.

Al Sheldon svěsil svá úzká ramena. Z jeho hrdla proniklo temné zasténání, když pochopil, že nemá žádnou šanci.

„Pro tebe tu na Alamocito Creeku už není místo, Sheldone,“ hrubě vyštěkl jeden z chlapů. „A protože to tak je, do zítřka do večera odsud zmizíš. Sbal všechno, co se vejde na tvůj povoz, a zmizni spolu se svou družkou.“

Dávají mu ultimátum! Během čtyřiadvaceti hodin má vyklidit farmu – svoji farmu.

Al Sheldon vzdorně vzhlédl k mluvčímu. „To je moje země, Parkere. Nemůžete mne tak snadno vyhnat. Obrátím se na soudce Buchanana v Amarillu.“

Byla to odvaha ze zoufalství, která přiměla Al Sheldona vyřknout taková hněvivá slova. Sám se polekal vlastní kuráže.

Mluvčí hordy se zasmál.

„Tvoje země!“ pokřikoval posměšně. Jeho hranatý obličej s nepřehlédnutelnými rysy bezcitnosti kolem úst se změnil a dostal zlý výraz. „Může být, že je to tvá země. Ale teď ji potřebuje pro svá stáda Hackknife. A proto musíš zmizet.“

Farmář nasucho polkl. Tak ranč Hackknife na něho poslal své nemilosrdné pistolníky. Pohled v Parkerových hadích očích jen zřetelně odrážel jeho bezohlednost a nemilosrdnost.

Strach, chladný a prudký jako blizard, zachvátil Al Sheldona. Svíral mu srdce jako ocelový kruh a přiměl ho k rychlejšímu dýchání.

Parkerův pronikavý hlas ho vytrhl z jeho vystrašených myšlenek. „Zítra večer budeš pryč, Sheldone. Jestli ne, pak to bude pro tebe zatraceně tvrdé. Také se nezkoušej obrátit na soudce Buchanana v Amarillu. Mohli bychom to špatně pochopit – a ty víš, co to znamená!“

Ještě jednou přemohl Sheldon svůj strach. „Do pekla s vámi! V této zemi je všechno, co jsme si v životě s mojí ženou utrhli od úst. Dřeli jsme a plahočili se. Ten kousek země jsem řádně nabyl. V pozemkové knize je moje jméno…“

„Tvoje jméno bude vymazáno.“ Parkerova odpověď byla ledová, odmítavá a nesmiřitelná. „Takže, Sheldone, do zítra do večera. Přijdeme při západu slunce. Pokud tu ještě budeš, pak…“

Phil Parker nechal zbytek věty nedopovězený. Ale právě to bylo strašně jednoznačné.

V nitru Al Sheldona se začal zvedat temný žár vzteku. Vztek také prochvíval jeho hlasem, když procedil mezi zuby: „Vy podlí ničemové! Mor na vás! V této zemi vězí naše peníze a náš pot. Když nás odtud vyženete, zasadíte nám smrtelnou ránu. Proč mne a Mary nezastřelíte hned? No, jen do toho, vy čubčí syni! Stiskněte! Udělejte té ďábelské hře konec.“

Phil Parker se chladně zasmál. „Bylo by škoda olova, Sheldone,“ zasyčel pak. „Ale už to vidím. Prskáš jed a žluč a přitom vůbec nedoceňuješ, že ti chceme dát dvacet čtyři hodin času. No dobrá. Tu vzdorovitost z tebe vypráskáme.“

Parker zatočil na ukazováčku koltem, kterým celou dobu mířil na farmáře, a zastrčil ho do pouzdra. Ostatní čtyři revolvery na Sheldona namířeny zůstaly.

Phill Parker sáhl po honáckém biči, který visel na jeho sedle, a sesedl. Jako tělo nějakého hada se bič kroutil v prachu, když jej rozvinul.

„Udělejte místo!“ zavolal Parker na své průvodce, kteří vytvořili kolem Al Sheldona úzký kruh.

Zatlačili své koně dozadu. Jeden vzal uzdu Parkerova zvířete a táhl hnědáka z dosahu biče.

Al Sheldonovi se vrátil strach jako všechno zaplavující povodeň a spláchl i jeho vztek, který ho přiměl se bouřit. Zhroutil se a stál tady, celý se chvěje. Mary Sheldonová přitiskla plná zoufalství levou ruku na ústa. Její srdce vzrušeně tlouklo. Prsa se jí při zrychleném dýchání dmula a klesala.

Hrdlo měla jako svázané.

„Teď ti sedřu maso z kostí, Sheldone,“ vyhrožoval Parker. Stál rozkročeně tři kroky před farmářem.

„Nechtěl’s to jinak.“

Ruka s násadou biče se zvedla, řemínek práskl ve vzduchu jako výstřel z revolveru.

Al Sheldon se schoulil, jako by ho řemínek zasáhl. Pronikavý smích Phila Parkera mu pronikl až do morku kostí. Nemilosrdný chlápek se škodolibě pásl na sžíravém strachu farmáře.

A potom zasvištěla vzduchem šňůra biče a zasáhla Al Sheldona do ramene a do zad.

Farmář zařval. Pálilo to, jako by mu někdo přitiskl žhavý drát na kůži.

Od Mary zazněl pronikavý výkřik. Nezůstala na svém místě. S vlajícím pláštěm běžela mezi dvěma jezdci ke svému muži a přimkla se k němu.

„Přestaňte!“ sípala. „Prosím…“

Od Phila Parkera však přišel jen ledový smích. Oči mu blýskaly jako kusy ledu. Neznal soucit ani žádné slitování – znal pouze brutální násilí.

„Jdi pryč, stará!“ zavrčel Parker.

„Nebo dostaneš právě takovou ránu jako tvůj muž.“

Mary Sheldonová zakroutila hlavou. „Ne! Nepůjdu pryč. Já…“

„Jak chceš.“

Znovu škubla tenká kožená šňůra do výšky, prořízla vzduch, zasvištěla nad zády ženy.

Vtom třeskl výstřel!

Hlasitá rána se rozlehla po dvoře farmy.

Parker pronikavě vykřikl a chytil se za pravé rameno. Jeho paže klesla dolů, ruka se otevřela a bič spadl do prachu. Mezi prsty mu vytryskla krev, bolest mu zkřivila rysy.

Na farmě zavládlo bezdeché ticho.

Dunění výstřeluještě doznívalo.

„Zatraceně!“ zařval najednou jeden z hrubých jezdců. Jeho nadávka vytrhla ostatní z jejich překvapení. Jako na tajný rozkaz se vrhli ze svých koní a prchali do úkrytu.

Na dvoře stáli jen Al Sheldon a Mary stejně jako zraněný Phil Parker.

Pistolník vrávoral a přerývaně dýchal. Znovu zaburácela winchestrovka. Před špičkami Parkerových bot se zvířil prach.

Ničema mimoděk uskočil půl kroku. Klopýtl a upadl. Nenadálý pohyb vyvolal vlnu bolesti v jeho rameni, a tak hlasitě zařval.

Na pahorku na západě stál jezdec proti zapadajícímu slunci. Před zářící kulisou se jevil černý a výhružný.

Jeden z chlapů, kteří se po prvním výstřelu hnali do úkrytu, vykřikl: „To je Brad Sheldon. U boha, tomu za trest stáhneme kůži z těla. Na koně, muži! Chytíme toho skunka!“

Vyjmuli kolty z pouzder. Skrčeně spurtovali ke koním, vrhli se do sedel a hnali s chraptivým křikem zvířata mezi chatrče.

Do Al Sheldona se vrátil život. Odpoutal se od své ženy a spěchal k volnému osedlanému koni. Jedním trhnutím vyrval z pouzdra winchestrovku.

Zatímco ji přiložil k Parkerovi, zasunul do hlavně kulku.

„Mohl bych zmáčknout a prokázat lidstvu laskavost,“ zavrčel výhružně.

„Ale na to bych musel být na tvé úrovni, Parkere.“

*** 

Čtyři chlapi se rozutekli pod ochranu kopců na západě. Brad Sheldon sesedl a vedl svého hnědáka dolů po stráni. S winchestrovkou v ruce spěchal na hřeben kopce. Blízko bylo slyšet údery koňských kopyt.

Železné odhodlání poznamenalo hubenou tvář šestadvacetiletého mladíka.

Podíval se směrem k farmě. Jeho otec před sebou hnal ke studni uprostřed dvora chlapa, který prve s pocitem své absolutní převahy a síly mával bičem. Ničema jednou zakopl a jen o vlásek znovu nespadl.

Brad se soustředil na jezdce, kteří pádili opodál mezi pahorky.

Lehl si za jednou skálou na břicho. Blond vlasy se ve slunečním světle leskly jako zralá pšenice. Zaměstnával se tím, že natahoval dál na západ plot. Lehký farmářský vůz s kůly, ostnatým drátem a bednou s nářadím nechal stát, protože ráno chtěl v práci pokračovat. Na neosedlaném koni od povozu jel domů.

A objevil se právě ve správném okamžiku.

Dusot kopyt se náhle přerušil. Čtyři vlci v sedle přicházeli blíž pod ochranou křoví a balvanů, které se sporadicky tyčily ze země až do výše člověka. Na tvrdé spálené půdě dupaly kroky.

Jednou bylo slyšet řinčení, jak narazila ocel na kamení. Postavy se míhaly od krytu ke krytu.

Smysly Brada Sheldona se zaktivovaly. Byl napnut do posledního vlákna svého těla. Ruce měl zaklesnuty kolem pažbového krčku a držadla winchestrovky. Bradův ukazováček ležel na spoušti, tři prsty svíraly napínací třmen.

Čekal na vhodnou příležitost. Vztek na ničemy potřeboval ventil. V tom okamžiku byl Brad Sheldon chladný jako blok ledu. Boje se nebál.

Dopředu sehnutá postava opustila kryt, poskytovaný křovím, a hnala se k jednomu nevysokému skalisku.

Bradův pohled ji sledoval přes hledí a mušku. Farmářův syn zadržel dech a vypálil.

Výstřel zaburácel po skalách, rozptýlil se a ozvalo se sténání. Postava za balvanem byla zraněna.

Nyní zahájili palbu také útočníci. Krupobití kulek hvízdalo nad Bradem Sheldonem.

Mladý farmář nabil a plížil se přitisknut k zemi odsud napravo.

Dole právě zmizel jeden z útočníků za hustě zarostlým křovím.

Brad vypálil, nabil a vypustil z hlavně druhou ránu. Listy a větve pršely k zemi.

Zásah vyhnal chlápka nahoru. S rukama zaklesnutýma před břichem se potácel shrben dopředu zpoza křoví. Dva, tři klopýtavé kroky a pak se zhroutil.

Kdosi zařval přeskakujícím hlasem:

„Do pekla, dostal Slima! Rozstřílejte toho skunka na kusy!“

Nad Bradem Sheldonem zaburácela salva. Stříleli naslepo, jak byli posedlí vůlí zabíjet.

Brad Sheldon se stáhl zpátky. Za hřebenem se vztyčil a běžel ke svému hnědákovi. Měl pouze ohlávku s uzdou. Brad však na to nedbal a vyšvihl se mrštně na hladká neosedlaná záda koně. Udeřil zvíře podpatky hrubých pracovních bot do boku a hnal ho ze stráně dolů, aby hned potom vjel mezi pahorky.

Za ním pádili vlci v sedlech na pahorek a stříleli po něm.

„Hlupáci,“ zavrčel Brad.

Rány výstřelů ho pronásledovaly jako pekelný výsměch. Jel velkým obloukem k farmě. V pravici držel pušku připravenou k výstřelu. Měl ji položenou napříč přes hřbet koně. Levačkou držel uzdu.

Zuřivá palba v dálce skončila. Ničemové pravděpodobně teď sledují jeho stopu. Právě to si Brad přál. Před farmou jim zatopí.

Nesmiřitelnost a chladná připravenost se zrcadlily v jeho rysech.

Jakmile se objevil mezi kozím chlívkem a kůlnou, spatřili ho jeho otec, jeho matka a zraněný darebák. Pokývl svým rodičům a zamířil svým planoucím pohledem na Phila Parkera, který dřepěl na zděném okraji studny a tiskl si svůj šátek na ránu v rameni.

„Aha, Phile Parkere,“ vykřikl Brad, „jeden z podlých pistolníků Hackknifů. Vy břídile, měl jste pocítit něco jistějšího. Díra ve vašem rameni je cena za vaši drzost.“

Brad sesedl, odtáhl hnědáka ke stáji, otevřel dveře a zahnal zvíře dovnitř. Potom zase zabouchl dveře.

„Mami, tati, jděte do domu,“ volal.

„Ostatní darebáci tu jsou hned. Přivítáme je, jak se patří.“

Phil Parker, hombre se zavilou tváří sedící na okraji studny, skřípal zuby. Al Sheldon mu mezitím vytáhl z pouzdra jeho kolt. Ten teď vězel za opaskem farmáře.

S puškou stále namířenou na postřeleného Parkera šel Al Sheldon k Mary. Položil jí ruku kolem ramen a odvedl ji do farmářského domu. Dveře za nimi zapadly.

Brad zůstal stát ve stínu mezi stájí a kolnou.

V chlívku mečely kozy. Někde chrochtalo prase. Slepice, které s kvokáním uletěly, když se jezdci přiřítili na farmářský dvůr, nyní zase zobaly v prachu.

Na západě se sklánělo slunce za obzor. Ale ještě na zem dopadaly lesklé paprsky. Ještě se vzduch tetelil horkem.

„Brade!“ zavolal Parker bolestí zkrouceným hlasem. „Copak si vážně myslíš, že ti to projde? Vyhlásil’s tak Hackknifům válku. Zničíme tebe i tvé rodiče.“

„Škoda jen, že ty možná u toho nebudeš, Parkere. Zůstaň sedět na okraji studně! Až se tvoji kumpáni vrátí zpátky, bude moje puška namířena na tebe. Budou-li si zahrávat s tím, že tě odvedou, objednají ti jízdenku do pekel.“

Brad zmizel v kůlně. Hned na to vysunul okenici malého čtvercového okna a otvorem prostrčil hlaveň pušky. Její ústí mířilo na Phila Parkera.

Pistolník měl pocit stísněnosti a úzkosti. Od Brada nemohl očekávat žádnou shovívavost.

*** 

Vyměnili jsme si s Joem pohledy.

*** 