Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Debra Silverman

Základní element
Nauč se pracovat s typologií živlů a rozpoznej svou podstatu

Přeloženo z anglického originálu The Missing Element: Inspiring Compassion for the Human Condition vydaného nakladatelstvím Findhorn Press

Překlad Dagmar Byčánková
Grafická úprava a sazba Eva Hradiláková
Obálka Michaela Klírová
Jazyková redakce a korektura Tereza Nekorancová
Odpovědná redaktorka Lenka Záthurecká
Počet stran 160
První vydání, Praha 2025
Vydal Nakladatelský dům Grada
pod značkou Alferia
U Průhonu 22, Praha 7
jako svou 10094. publikaci
Vytiskla tiskárna H.R.G., Litomyšl

Základní element: Nauč se pracovat s typologií živlů a rozpoznej svou podstatu
The Missing Element: Inspiring Compassion for the Human Condition
Copyright © Debra Silverman 2016
Translation © Dagmar Byčánková, 2025
Cover design © Michaela Klírová, 2025
Czech edition © GRADA Publishing, a.s., 2025

ISBN 978-80-271-8025-7 (ePub)
ISBN 978-80-271-8024-0 (pdf)
ISBN 978-80-271-5417-3 (print)

Všem, kdo jste mě po téměř čtyřicet let vyhledávali a zvali, abych si sedla vedle vás, když jste se otevírali niterným hlubinám a sdíleli svůj životní příběh. Ráda jsem vám naslouchala.

Mám nesmírně ráda lidi – nosím v srdci ohromnou lásku k těm, kteří zvítězili a překonali svou bolest, i k pachatelům, kteří ji způsobili.

Zlo nemá žádnou moc nad soucitem, který cítím vůči lidstvu. Modlím se za to, abychom jako druh přežili tento transformativní přechod do nadcházejícího věku a aby se mnohem víc z nás dotklo zlatého středu své pokory. Z dlouhodobě cíleného pohledu pochopíme lidství jako dlouhý, stále se vyvíjející experiment, který v nejbližší době dosáhne kritického bodu nutného pro zlepšení.

Modlím se, aby vás tato kniha inspirovala k tomu být soucitný k sobě i k druhým. A aby k témuž inspirovala i vašeho pozorovatele. Soucit je totiž bránou do zlatého věku – a budoucnost závisí na nás.

Poděkování

Úvodem chci poděkovat mámě a tátovi – Tillie a Miltovi –, neboť právě díky nim dokážu psát o soucitu. Své lásce k nim jsem porozuměla bohužel až poté, co zemřeli. Nejen jim, ale obecně všem rodičům tímto vyjadřuji svou prostou vděčnost, neboť právě oni nám darovali život.

Dále chci poděkovat své nejlepší přítelkyni. Stejně jako má slavná Oprah Winfrey svou nerozlučnou kamarádku Gayle King, já mám tebe, Laurel. Dotýkáš se mého srdce, jako by bylo ze zlata, jako bych byla výjimečná. A já ti po všech těch letech pochyb o sobě začínám věřit.

Toto umělecké dílo vzniklo působením čisté magie. Myslím to naprosto vážně. Nebudete mi to věřit, ale v mém životě se během dvou týdnů zjevili čtyři andělé, kteří se jakoby zázrakem rozhodli financovat můj spisovatelský záměr. Bez vaší pomoci bych si nikdy nemohla dovolit tuto knihu napsat. Objevili se jeden po druhém, a aniž bych je o to žádala, trvali na tom, že mi pomohou. Bez jakýchkoli kliček a háčků. Říká se tomu „andělské peníze“. Janie, Paule, Wayne a Lynn, bojím se, že vám nikdy nedokážu náležitě poděkovat a oplatit každému z vás to, co jste mi dali. Vy čtyři jste pomohli přivést tuto knihu na svět.

Napsala jsem ji pro svého syna a pro mladé lidi, kteří trpí kvůli bolesti této šílené moderní doby. Danieli, mohu se jen modlit a doufat, že najdeš hlubokou, trvalou víru v tento svět. Zdá se, jako by život měl smysl pro humor, když tebe, seriózního realistu, poslal k matce jako jsem já, rozmarné ezoterické astroložce. Je velmi ironické, že společně pokrýváme spektrum od základních, praktických, pozemských starostí, kterým se rád věnuješ, až po hvězdy a kosmický jazyk, které zbožňuju já. Doufám, že se budeme mezi našimi dvěma světy setkávat po celý tento život a dál sledovat, jak naše láska sílí.

Děkuji ti, tati, že jsi mě svým jedinečným příkladem učil, že „přátelství je svaté“. Následovala jsem tvou cestu, když se má původní rodina po tvé smrti rozpadla na kusy. Novou rodinou se stali mí přátelé.

Musím zmínit i ty z vás, kteří jste při mně během celého mládí stáli. Od školky až po střední školu jste mi nevědomky byli oporou, když se mi nedařilo najít si rodinu: Elyse, Karen, Nancy, David, Joel, Matt, Ava a Debby. V pozdějších letech se pak objevili Alandra, Judy B. a Judy K., Catherine, Gudrun, Norman, Bobbi a Richie, Victor a Nadya a taky Jim. Někteří z vás přišli a zase odešli. Někteří z vás mě nikdy neopustili: Forrest, Colette, Ellen M., Ellen F. a Grace. A děkuji Bohu za svou rodinu v Coloradu, která mi poskytla domov v dospělosti: Lynn, Carla a Doug, Habiba a Kabir, Peggy, Dorothy, Margaret a náš milovaný Douglas. A konečně děkuji těm, kdo se stali mým domovem, což si dodnes nedokážu vysvětlit: Paul a Adriana, June, Wayne, Teddy, Trista, Junpo a Mary, Desi, Josh, Ash a Ayelet, Bill a Ashley a Parker. Osud si s námi šťastně pohrál.

Nemohla bych toho ze sebe v tomto světě tolik neúnavně vydávat, kdybyste ve mě nevěřili. Začínám chápat, že láska už není o rodině či přátelích, ani o tom, kdo je uvnitř a kdo vně našeho kruhu nejbližších. Jde o to, že tento tanec tančíme všichni společně. Všichni hrajeme své role, ať už po krátkou, nebo dlouhou dobu. Přeji si, abych jednou mohla tančit i s vámi, kdo čtete tento text. Budeme tančit tak, jak bohové a bohyně uznají za vhodné. Pochopila jsem, že to, kdy a jak si k sobě najdeme cestu, určuje osud.

Jsou lidé, kteří mi pomáhali tuto knihu psát a na mém životním díle se mnou spolupracovali. Patnáct dlouhých let naplněných namáhavým úsilím při realizaci mého záměru. Výčet začínám ve vzdálenější minulosti: Billie, Ammi, Sara, Stasia, Lowell, Moon, Betty, Lisa, Naomi, Dennis, Kippi, Michelle, Owen, Val, Bill, Randy, Mark, Jack, Laurie, Jenn, Hazel a Premo.

Děkuji i Charliemu, Kennymu, Colette a Goodmanovým za to, že mi dali svolení použít své příběhy v této knize.

A jedinému členu mé rodiny, který při mně stál odjakživa: Niki.

Tento projekt trval tak dlouho, že už jen napsat tuto stránku bylo, jako by mravenec vynášel do kopce obrovský kámen. Taková doba a úsilí – a přesto jsem nemohla přestat.

Ráda bych vám všem sdělila, že sny se plní. Tato kniha byla dlouholetým snem, který se konečně zhmotnil do konkrétního počtu stran, vzhledu a formy.

V neposlední řadě sním tento sen pro budoucí generace, tedy pro děti, jež přicházejí do mého světa, abych jim byla vílou kmotřičkou: Ligia, James, Lauren, Ryan, Bodie, Ya-ya, Talulah, Marcus, Sabrina, Shane, Sarah, Ibby a Ocean. Věřím, že všem dětem, které v sobě nesou budoucnost, jsem trochu ulehčila jejich břemeno. Postavte se mi na ramena a pomozte nám všem projít tímto neuvěřitelným historickým obdobím.

P.S. Mé zvláštní poděkování patří Stingovi a Madonně. Den předtím, než jsem vás potkala, jsem byla stejná astroložka jako každá druhá. Vy jste se však stali bránou, která pomohla mému záměru. Upřímně ti děkuji, Stingu. Jsi opravdovým přítelem.

Předmluva
Chybí nám moudrost předků

Mám pro vás jednu dobrou a jednu špatnou zprávu. Vyřiďme tedy nejprve tu špatnou. Nemáme dost ropy, čistého vzduchu, vody ani plynu, abychom uživili všechny lidi na planetě. Nevíme, jak rozdělovat finanční prostředky či potraviny těm, kdo je potřebují. Nevíme, jak vymýtit genocidu, dětské otroctví, drogové kartely, obchod se sexem, války ani zlo. Jedná se o obrovské problémy a je zdrcující o nich jen přemýšlet. Lidé se mě neustále ptají, co mohou podniknout, aby něco změnili.

Právě o tom pojednává tato kniha. O vás! O vás, úžasně chybujících, potrhlých, krásných, zhrzených, mocných lidech. Chtěli byste nějak ovlivnit tuto planetu a být součástí pozitivní změny? Chtěli byste se cítit smířenější sami se sebou a být šťastnější?

A nyní ta dobrá zpráva: globální změna začíná doma.

Ano, recyklace a úspora vody jsou velmi důležité, ale vaším velkým úkolem je otevřít oči a uvědomit si, kým skutečně jste, se všemi svými chybami, a smířit se s tím neohrabaným, úžasným jedincem v sobě. Pokud se vám to podaří, pak se veškerá negativita, strach a stud, jež blokují váš autentický projev, začnou vytrácet a vy se můžete stát zde na Zemi silnější a vědomější lidskou bytostí

A takto začínáme měnit svět. Uzdravujeme jednoho člověka po druhém, avšak začít musíme nejprve u sebe.

MOUDROST NAŠICH PŘEDKŮ

Existuje soubor moudrosti, jenž vychází z mnoha starých kultur. Američtí indiáni se modlili ke čtyřem posvátným směrům. Kabalističtí židé hovořili o čtyřech světech. Havajská kultura Hula je prodchnuta čtyřmi živly. Buddhisté sepsali čtyři vznešené pravdy. A Egypťané nám předali svou verzi čtyř živlů, která je prosycena astrologií, nejstarší naukou na Zemi. Tito lidé ctili půdu, na níž žili. Nejen kvůli jakési vznešené myšlence, ale proto, že na půdě záviselo jejich přežití a museli jí věnovat pozornost. Přeneseně lze říct, že jejich kapsy byly plné kamení a srdce plná moudrosti.

Tyto kultury pěstovaly prozíravý pohled na svět a využívaly principu vzdáleného „pozorovatele“, aby nezabředly do krátkozrakého vnímání světa, jež nazýváme ego. Stařešinové amerických indiánů a čínských kultur se při rozhodování dívali sedm generací dopředu. My jsme takovou moudrost zanedbali a žijeme spíše podle toho, co nám dnes udělá radost, než co přinese mír našim prapravnukům a jejich vnukům.

Jako astroložka mohu prohlásit, že žijeme v období, jež předpovídali proroci. Mayové, východní Indové, kteří psali o věku Kali Jugy, Hopiové a Inkové – všichni tito starověcí věštci věděli, co nastává, a přáli si u tohoto přechodu být. Není divu, že v době vydání této knihy dosáhla naše populace vrcholného počtu sedmi miliard (v době vydání českého překladu knihy přesáhl počet obyvatel na planetě osm miliard, pozn. red.). Každý, koho jste kdy znali, je zde.

Tento historický úsek nemá obdoby. Dosud nikdy jsme neměli možnost přečíst si zprávy po pouhém stisknutí tlačítka. V minulosti se přes oceán plavila loď se zprávou, která už dávno nebyla novinkou. Naši předkové nosili po kapsách kameny, my nosíme lehká elektronická zařízení.

Přesto kráčíme vstříc neúspěchu – a i ten byl předpovězen. Egypt, Řecko, Řím, Velká Británie: vzestup a pád těchto kultur je dobře zdokumentován, každá z nich zůstala v prachu a troskách. My ve Spojených státech procházíme obrovskou transformací, a pokud včas nezareagujeme na probíhající změny, bude ohroženo naše postavení supervelmoci… Na tom není nic špatného, pouze tím říkám, že se naším směrem řítí změna a my jí musíme věnovat pozornost.

Jeden z největších problémů spočívá v tom, že jsme si jako moderní společnost navykli na mnohem snazší život. Jsme závislí na pohodlí. Nemáme rádi změnu. Nechceme změnu, a přesto ji musíme podstoupit.

NEMILOSRDNÉ PRAVDY A HLAS NADĚJE

Ačkoli jsme vysoce vyvinutý, technologický druh, dovolte mi vyslovit nevyslovitelné: jsme primitivní a hloupí. Ničíme si planetu a zároveň vymýšlíme nespočet způsobů, jak ji uzdravit. Dělá nám velký problém vybřednout z emoční deprese, pravidelně sportovat nebo jíst výživnou stravu. Přitom máme k dispozici hory výzkumů o tom, jak být zdraví. Víme, co bychom měli dělat. Válcuje nás do očí bijící potřeba změny – ze které máme strach. Různé organizace vykreslují jinou, novou a lepší budoucnost. Odvádějí přitom výbornou práci v nejrůznějších částech světa, zatímco stejné množství vládních institucí představuje obrazné dinosaury, kteří se těmto novým myšlenkám brání zuby nehty.

Světová ekonomika se mění. Vyčerpáváme své zdroje. Naše měna nemá stejnou hodnotu jako kdysi. Rostou obavy o životní prostředí. Přesto chceme pokračovat ve stejném stylu jako doposud. Předstíráme, že je vše v pořádku.

Další nemilosrdná pravda spočívá v tom, že je z vědeckého hlediska sporné, zda přežijeme. Ledovce se zmenšují alarmujícím tempem. Planeta se stále více otepluje. Nezáleží na tom, co to způsobuje, ale z vědeckého hlediska je to fakt. Vytrácíme se a možná už s tím nic moc nenaděláme. Vědci tvrdí, že zanedlouho přijdeme o možnost zvrátit účinky oteplování.

Nemilosrdná otázka zní: Co po sobě zanecháme svým dětem? Chováme se, jako bychom seděli někde v kině s popcornem v ruce a čekali s napětím na to, zda dokážeme změnit staré paradigma. Dosáhne lidská existence prahu skutečné změny?

Čas je náš nejlepší učitel. Občas musíme projít strádáním, abychom se něčemu naučili, změnili se a povyrostli. Když se však drsné zkušenosti smísí s dostatečným vhledem, mohou se stát snesitelnějšími. Krize, jako například zemětřesení, zklamání ve vztazích, zdravotní či finanční problémy, představují příležitosti k tomu, abychom se otevřeli, obrátili na druhé a přijali pomoc. Bolest je branou k pokoře a moudrosti. Osobní i globální bolesti, jež nás zaměstnává, je nezměrně mnoho. Dveře jsou dokořán.

„Na světě jsou dva typy lidí: ti pokorní, a ti, kteří se pokornými teprve stanou.“

NEZNÁMÝ AUTOR

V době, kdy nás mnoho zásad New Age nabádá, abychom zůstali za všech okolností pozitivní a nehovořili o negativních věcech, vás já žádám, abyste udělali pravý opak.

Přiznejme si, jak každý z nás žijeme a v kterých oblastech nesouzníme s morálními zásadami, a poté upusťme od veškerých negativních odsudků, abychom se mohli změnit. Nikoli skrze stud, ale z lásky a soucitu k sobě samým a k celkové lidské existenci. Jsme zkrátka takoví, jací jsme. K tomu, abychom mohli žít autentičtěji, musíme respektovat svou lidskou přirozenost bez odsudků.

VAŠE ŽIVLOVÉ POSLÁNÍ

Ráda bych vás obsadila do role hybatelů změny. K tomu budete potřebovat dvě věci. Za prvé je nutné seznámit se všemi čtyřmi živly, které ve vás existují. Za druhé je třeba cvičit sám sebe v zaujímání pozice pozorovatele, tak abyste dokázali poodstoupit a provést změnu tím, že upravíte pohled na svůj vlastní příběh a jeho prožívání.

ČTYŘI ŽIVLY

•VODA: Devět měsíců jsme byli odevzdáni úžasné ženské síle dělohy naplněné tekutinou. V tom spočívá moudrost ticha a důvěry.

•VZDUCH: Vzduch je všude, je univerzálním zdrojem dechu a mluveného slova. Bez dechu a komunikace žít nelze. V tom spočívá moudrost údivu a vědomí.

•ZEMĚ: Trpělivost hory, velkorysost stromu. Země je neochvějná skála, která neúnavně čeká na naši úctu. Budeme se o ni starat? Pokud ne, nebojte se: ona přežije. Ale my možná ne. V tom spočívá moudrost respektu a rovnováhy.

•OHEŇ: Vřelost vašeho srdce a sluneční žár řídí den co den váš osud. Ani bez jednoho nemůžeme přežít. V tom spočívá moudrost přijetí svého poslání s plným přesvědčením.

UČÍME SE ZMĚNĚ

Moderní život nás nutí ke změně. Vzhledem k množství knih na toto téma nebyla spiritualita nikdy tak populární a běžná. Jako jednotlivci i jako druh rosteme. Naneštěstí platí, že nejvíc se učíme chybami.

Je snadné odsuzovat lidstvo, své bližní, svou lidskou přirozenost i vlastní svéráz. Zapletli jsme se se zlem, hráli si se zbraněmi, snažili se ovládat a zastrašovat ženství, tak aby se nám podřídilo, a málem jsme si při tom všem zničili vlastní Zemi. Když se učíme ze svých chyb, vyvíjíme se. A my máme vskutku dlouhou historii chybování. Jako pár příkladů můžeme uvést jaderné bomby, holokaust, 11. září anebo nespočet válek. Umíme odpustit lidské přirozenosti, lidskému druhu a jeho dlouhé cestě evolucí?

Chtěla bych změnit způsob, jakým se učíme? To si pište, že ano.

Chtěla bych pomáhat lidem tak, aby se učili snadno a po dobrém? Samozřejmě.

Jako rodič chci svým dětem nabídnout pozitivní budoucnost. Napsala jsem tuto knihu, abych se podělila o to, co v sobě podle mého zjištění skrývá moudrost a naději. To, čemu říkám „chybějící živel“, označuje dvojí:

1)Pozorovatele uvnitř vás, tedy onu vaši část, jež se dokáže vymanit z odsuzování a vidět vás z moudřejšího a soucitnějšího úhlu pohledu, podobně, jako to dělali naši předci.

2)Jako chybějící živel označuji i živly, jež tvoří vaši osobnost, a konkrétněji pak živel, který je ve vás nejslabší.

Dovolte mi, abych vám pomohla dívat se očima lásky. Všechno je v pořádku a jsme přesně tam, kde starodávní proroci předpověděli, že budeme, tedy že dospějeme do doby, kdy budeme muset padnout na kolena a vrátit se k podstatě.

Základní fakta jsou jasná: voda je mokrá, oheň je horký, země je těžká a vzduch je v podstatě všude.

Projděte si cvičení a příklady v této knize, proveďte je a prakticky se do nich zapojte. Přijdete tak na to, jak se vrátit zpátky k základům a oživit v sobě moudrost živlů. Tato moudrost je totiž hlasem naděje.

Dobrá zpráva je, že máte osobní sílu něco změnit. Tato síla generovat změnu sídlí ve vašem nitru. Je to mnohem jednodušší, než si myslíte. A začíná to u vás.

Úvod

Co kdybych vám řekla, že branou kvnitřnímu klidu aštěstí jsou právě ty části vaší osobnosti, jež na sobě máte nejméně rádi? Ony nejdivnější, nejsvéráznější, nejnesympatičtější části, onichž jste si jistí, že kdyby je vnímali druzí, zůstanete osamělí, nezaměstnaní anemilovaní?

Co kdybych vám řekla, že všechno, co je na vás podle vašeho názoru špatně, je ve skutečnosti vpořádku aže potřebujete pouze povolení vypustit ty zavrženíhodné askryté části ven, abyste mohli být konečně svobodně tím, kým doopravdy jste? Aco kdybych vám řekla, že učit se být autentický je důležitou součástí uzdravování našeho světa?

Všechno je to naruby. Většina znás byla vedena ktomu, abychom se chovali jako milí, civilizovaní chlapci adívky askrývali ty stránky naší osobnosti, jež by mohly působit nevhodně anebo vyvádět druhé zmíry. Taktika přežití to špatná není, pokud vám ovšem nevadí, že většinou bolí. Neoddiskutovatelně to tak totiž dopadá, pokud druhým ukazujete záměrně pouze svou takzvanou dobrou stránku.

Co se týče těch částí vašeho já, které jsou výstřední či vzpurné… pokud se příliš hlučně smějete anebo třeba příliš často pláčete asnažíte se tyto vlastnosti zuby nehty schovávat před ostatními, držím vám svaším snažením palce. Snad to na vás nezanechá vedlejší účinky…

Tato kniha jde proti duchu vší té rané výchovy, jak být „normální“, což – pokud jde omě – označuje pouze jeden zprogramů na sušičce. Za všechna ta léta své soukromé praxe jsem zatím nepotkala jediného normálního člověka. Skutečně ani jednoho.

Tento příběh vypráví otom, jak si dovolit akceptovat ty nejtěžší, nejméně milované části osobnosti aposkytnout jim určitý prostor ksebevyjádření. Zmého pohledu terapeutky aastroložky jde oklíč kvaší svobodě aopřirozené právo.

Živly jsou podstatou všeho. Vy, já ivšichni ostatní, kdo chodíme po této zemi, jsme tvořeni čtyřmi základními živly: vodou, vzduchem, zemí aohněm. Když trpíme, znamená to, že tyto prvky jsou vrámci našeho života vnerovnováze. Zásadní je rozeznat aoznačit svůj jedinečný styl. Možná jste vodní, tedy emocionální acitově založený typ člověka, jemuž není vždy příjemný jeho vlastní hlas, tedy živel vzduchu. Možná jste zemský typ, který, než vůbec vytáhne paty zdomu, potřebuje vzájmu svého duševního zdraví všechno poklidit auspořádat, ale chybí mu vživotě zábava, tedy živel ohně.

Nezáleží na tom, který typ osobnosti jste. Hlavní je stát se pozorovatelem neboli aktivovat onen aspekt sebe sama, který je pouhým svědkem. Pozorovatel se neoddává odsuzování, ale pouze si všímá toho, kým jste, aniž by se snažil vás jakkoli změnit. Je to velmi prosté.

Vezměte si jako příklad třeba mě.

Můj typ osobnosti má vsobě hodně ohně. To znamená, že jsem výrazné, společenské, temperamentní děvče se silnou osobností. Ale stejně jako spousta jiných ohnivých lidí jsem taky plachá asvlastní výrazností bojuji. Bojím se, že budu druhé válcovat, srážet apohltím všechnu energii vmístnosti. Nepomohlo mi ani to, že téměř vkaždém mém vztahu došlo kpokusu mě umlčet. V průběhu let jsem se proto zdokonalila vumění zdrženlivosti.

Umíte si představit, jaké to bylo, když jsem vsobě všechnu tu ohnivou energii potlačovala? Bylo to jako mít vpuse zapálenou petardu! V dětství jsem si byla jistá, že když otevřu pusu, spálím celý Detroit na popel. Omezovala jsem tedy samu sebe apřijímala bezpečná rozhodnutí. Trpěla jsem, protože jsem upřednostňovala to, co bylo podle mého názoru součástí hodné holčičky, auzavírala vsobě ony aspekty, které mě mohly dostat do problémů. Nezní vám to povědomě? Je to jako dávat přednost levé noze před tou pravou. Chodíte divně, kulháte aztrácíte rovnováhu.

Takže jsem si dlouho hrála na „tu hodnou“. Když jsem se ale cítila bezpečně, tu atam jsem upouštěla svou divokou energii. Od toho taky ostatně máme nejlepší přátele. Své pravé Já ukazujeme těm, onichž víme, že nás budou mít rádi itak. Aze stejného důvodu chodíme taky kterapeutům: aby nás někdo viděl achápal.

Zvláštní je, že jsem si za ta léta, co pracuji jako terapeutka aastroložka, všimla na svých klientech čehosi společného: všichni se chtěli zbavit těch částí své osobnosti, které neměli rádi. To pro ně představovalo úspěch. Bylo mi jasné, že hladina jejich zármutku abolesti se rovnala míře, sníž vsobě tyto své nejpřirozenější součásti potlačovali. Mým úkolem bylo vylákat tyto poklady na světlo, pojmenovat je anechat je oslavovat.

Jsme takoví, jací jsme, že? Svou podstatu nezměníte. Anejlepší je být sám sebou, jelikož všichni ostatní už jsou zabraní. Pokud jde omě, faktem zůstává, že ať jsem se snažila jakkoli – ačinila jsem tak celé roky –, své ohnivé výraznosti jsem se zbavit nedokázala.

Vyhledala jsem proto pomoc. Můj tehdejší terapeut mi dal výborné doporučení asice vyrazit na večírek. Ato ne jen tak ledajaký, ale na večírek ke Dni díkůvzdání, který pořádal jeden dost známý muž, uněhož jsem byla tou dobou na návštěvě vSanta Fe. Kromě toho, že nesnáším večírky, po mně ten terapeut chtěl, abych se vtom domě chovala, jako by mi to tam patřilo. Z té představy mi bylo na zvracení.