Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Ing. Lenka Farkačová, Ph.D.

Práce a peníze

Jak práce a peníze ovlivňují naše jednání

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00  Praha 7
tel.: +420 234 264 401, fax: +420 234 264 400
www.grada.cz
jako svou 10 043. publikaci

Návrh a zpracování obálky Lucie Skořepová
Sazba a zlom Jan Šístek
Formát ePub Jan Šístek
Odpovědný redaktor Petr Somogyi
Počet stran 176
První české vydání, Praha 2025

Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod, a.s.

Czech Edition © Grada Publishing, a.s., 2025
Cover photo © phloxii / AdobeStock.com, 2025

ISBN 978-80-271-7961-9 (ePub)
ISBN 978-80-271-7960-2 (pdf)
ISBN 978-80-271-5568-2 (print)

O autorce

Lenka Farkačová publikovala i pod rodným příjmením Říhová. V roce 2018 získala doktorský titul z hospodářské politiky, specializace finance… počkat… zní vám to povědomě? Pak mám tu čest, že tuto knihu drží v ruce někdo, kdo pravděpodobně četl i mé předchozí knihy Neučebnice ekonomie a Neekonomické otázky, a toho si moc vážím.

Možná je proto na čase prozradit o sobě trochu víc.

Jsem ekonom s klíčovým zájmem o trh práce a fiskální politiku. Navzdory tomu, že tuto roli už zastávám delší dobu, nejedná se o mou vysněnou práci. Skutečně, jako tříletá jsem rozhodně měla jiné ambice než zabývat se odměňováním, mikro- a makroekonomickými dopady rozhodnutí vlády na běžné domácnosti i HDP apod. K ekonomii jsem došla postupně a rozhodně to nebyla láska na první pohled. Naopak láska na první pohled byla věda obecně a touha po vědění a poznání. Právě z toho se ekonomie postupně vyrýsovala jako ideální obor.

Kdybych měla – jako správný prodejce – ekonomii „prodat“ skrze svůj vlastní niterný pohled, pak bych řekla asi toto:

• Ekonomie mi pomáhá chápat svět. A to se týká nejen jednání politiků, ale i chování nadřízených, kamarádů nebo rodinných příslušníků. Ekonomie balancuje, ale také využívá poznatky dalších vědních oborů a je tím pádem skvělým průsečíkem, prostorem, kde je multidisciplinarita nutná.

• Ekonomie mi poskytuje prostor pro umění a kreativitu. Ano, umění se často chápe jako výtvarné, hudební či herecké výkony. Ostatně sama jsem vystudovala střední uměleckou školu, obor scénografie, a mnoho lidí se mě ptá, jak jsem od umění mohla odejít k něčemu tak pragmatickému, jako je ekonomie (tedy k číslům a grafům). Jenže já jsem od umění neodešla. To, co je umění, krásně vystihuje anglické slovo „art“, jež rozhodně není limitováno jen na zpěv, kresbu, malbu… Umění může být skryto i v práci bankéře, ekonoma nebo statistika. Umění je za mě nástroj, jak vyvolat emoce, a tím vyprovokovat mozek k zamyšlení i akci – a přesně to ekonomie dělá.

• Ekonomie mi někdy brání v… čem vlastně? Jako správný „prodejce ekonomie“ totiž musím zmínit i nějaké negativum, které ovšem svou váhou nepřeválcuje výše uvedené. Když jste ekonom, tak se s vámi někteří lidé nebudou chtít bavit, protože se bojí, že toho víte víc, i když to možná vůbec není pravda. Jeden příklad za všechny. Jako každý smrtelník řeším i osobní finance a jako zodpovědný smrtelník jednou za čas dělám revizi finančních produktů, kterým jsem se z nějakého důvodu v minulosti rozhodla věřit. Shodou okolností jsem to dělala zrovna v době, kdy jsem začala psát tuto knihu. V pobočce nejmenované tuzemské komerční banky jsem si s finančním poradcem domluvila setkání na téma zhodnocení úspor. Chtěla jsem se něco dozvědět o nových produktech. První schůzka byla domluvena, nakonec jsem ale byla nucena setkání o pár dní odložit. Čekala jsem, že finanční poradce bude naštvaný, překvapivě byl rád. Dokonce si nechal znovu zopakovat, co po něm na schůzce budu chtít, prý se alespoň lépe připraví (už to mě mělo varovat). Nový termín schůzky, sezení s výhledem na turistickou tepnu procházející centrem Prahy. Naproti mně velice ochotný poradce, který mi vypráví o všem možném (jen ne o finančních produktech). Mé intervence dostat se k věci vedly jen k dalším historkám. Nechala jsem tedy průběh schůzky na něm a rezignovaně poslouchala, ač jsem doufala, že se dostaneme k tématu. Nedostali jsme se nikam. Po hodině a půl se podíval na hodinky. Prohlásil, že už půl hodiny přetahujeme a že navzdory tomu, že v oblasti investic a spoření zkoušky má, se mnou se na toto téma necítí. Raději by mě jako klienta přenechal kolegovi XY. Upřímost oceňují, ale kdyby přišla na začátku setkání, ocenila bych ji ještě víc. Co se stalo? Vlastně jen jediné. Úlek z toho, že před ním sedí a naslouchá ekonom. Jasně, protože ekonom toho ví určitě víc. Někdy jsou prostě profily klientů v klientské databázi spíše k neprospěchu. Co naplat, jsem sice ekonom, ale nikoliv expert na finance se znalostí aktuálních produktů konkrétní banky. Tak až příště uvidíte ekonoma, mluvte s ním – i ekonom je jenom člověk.

Předslov

Co si představit pod slovem „předslov“? Nelekejte se, je to jen pár slov před čtením o práci, penězích a vším mezi tím. Vítám vás tedy u další mé knihy, která se „lidštinou“ snaží popularizovat ekonomii a vše, co k ní náleží. Po Neučebnici ekonomie a Neekonomických otázkách je tato knížka třetí v pořadí a na rozdíl od těch předcházejících se úzce zaměřuje na dvě vybraná témata:

PRÁCE a PENÍZE

Pokud již znáte mé předchozí knihy (a i pokud je neznáte), pak věřím, že vás mile potěší fakt, že tento publikační pokus ve větší míře využívá poznatky behaviorální ekonomie a psychologii peněz. Základní ekonomické teorie jsou na některé jevy zkrátka krátké. Mimo to je řada kapitol doplněna i o výsledky experimentů – to vše ve snaze více pochopit, jak se my lidé chováme ve vztahu k práci, penězům a možná tak trochu i sami k sobě.

Nemohu slíbit, že se vám tato kniha bude líbit. Nemohu ani zaručit, že vás po jejím přečtení všechna zjištění potěší, protože se možná v některém z jednání i poznáte. Co na druhou stranu slíbit mohu, je to, že jsem se celou knihu snažila napsat odlehčenou formou. Na slovu totiž záleží, a to vlastně ze všeho nejvíce. Své by o tom mohli vyprávět lékaři a psychologové, avšak sílu slova známe i my ekonomové.

Jeden příklad za všechny? Tady je:

Představme si situaci, naší kotlině geograficky blízkou: přijde povodeň. Během povodně dochází krátkodobě k nedostatku téměř všeho. Jedno takové nedostatkové zboží je balená voda. V nezasažených obchodech jí není mnoho. Doslova zbývá pár lahví. Pokud v takové chvíli prodejce zvýší prodejní cenu balené vody, jak byste jeho chování vyhodnotili?

Pokud vám jeho chování připadá poněkud neférové či společensky nepřijatelné, nejste v tom sami. Mnozí se možná pustí až do filozofických úvah o tom, co je správně a co ne. Vždyť jsme lidi s dobrým morálním kompasem, zneužít neštěstí k vlastnímu prospěchu, to se nedělá.

Pojďme se ale na situaci podívat trochu jinak, a to ve formě, jakou používají například studenti ekonomických předmětů:

Při omezené nabídce balené vody dojde k náhlému nárůstu poptávky. Jak se změní cena balené vody?

…

Většina lidí (a nejen těch, kteří vystudovali ekonomii) automaticky řekne: Cena balené vody se logicky zvýší. Jinými slovy, doporučení zní: chovat se ekonomicky, v souladu se zákony nabídky a poptávky. Debata o přijatelnosti či férovosti vymizela ještě dříve, než se objevila.

Takže z jednoho úhlu pohledu je prodejce v postavení nelidského křiváka, který chce profitovat na nedostatku. V druhém scénáři bude naopak prodejce za hlupáka, pokud ceny nezvýší. Ale jediný rozdíl mezi těmito scénáři jsou slova, jimiž jsou situace představeny.

Užijte si čtení, stejně jako vybrané oblasti ekonomie!

Lenka

Upozornění

Psát ke knize upozornění je trochu podobná činnost, jako zařadit do návodu k mikrovlnce výstrahu o nevkládání koček a jiných drobných domácích mazlíčků. Či jako uvádět na obalovém materiálu z IKEA výstrahu o nepřetahování igelitových obalů přes hlavu z důvodu hrozby udušení. Ačkoliv se důsledky tohoto chování zdají být jasné, stejně se najdou tací, které něco takového napadne. A nejde vždy o pubescentní část populace. Vždyť existují i beauty specialistky, které vřele doporučují dát si na hlavu igelitový pytlík, jako ochranu proti rozmazání make-upu při oblékání šatstva.

A právě z tohoto důvodu přidávám upozornění i já.

Ekonomie je věda a věda není o hledání pravdy (pravdy nám předkládá náboženství). Věda je od toho, aby vyvracela či potvrzovala hypotézy a předpoklady. Pokud nabudete dojmu, že něco z toho, co v knize čtete, přece není pravda, pak se prosím vraťte k těmto větám v upozornění.

Text nemá za cíl demotivovat od práce, zaměstnání či vykonávání jakékoliv činnosti. Některé poznatky ve vztahu k práci a penězům možná demotivační jsou, to zcela uznávám. Na druhou stranu, lepší je vědět, na čem jsme, než se nechat vláčet nepoznanou silou.

Do knihy se bohužel nevešlo všechno. Což není příslib, že bude další kniha. Spíše deklarace, že z kvanta informací a evidence-based poznatků jsem se pro vás snažila vybrat to nejzajímavější!

1.Práce

První kapitola této knihy je zaměřena na něco, co prostě je, nebo co se děje. Tím něčím je PRÁCE. Jakkoliv se může zdát, že již první věty této kapitoly jsou složitější akrkolomnější než díla Martina Mikysky alias Mikýře,1 nenechte se zmást. Nad „prací“ totiž skutečně visí velký otazník.

Ačkoliv je čeština vjiných ohledech velice květnatý jazyk, kterým lze 99,99% věcí, jevů adějů vystihnout naprosto přesně, vpřípadě práce tomu tak není. Právě „práce“ je pojem poměrně omnipotentní. „Všeschopnost“ tohoto slova spočívá vtom, co všechno lze jako práci označit. Nejenže pojem „práce“ využíváme jako synonymum zaměstnání, my jako práci označujeme irůzné další činnosti, od domácích prací, návštěvy rodiny, small talk před začátkem pracovního jednání či popojíždění vkoloně při poslechu rádia Impuls. To všechno je práce nebo dá práci. První podkapitola, nazvaná Co je aco není práce? Jak uniknout zpasti stereotypu „najdi si pořádnou práci“, je tu právě scílem udělat vtéto oblasti jasno. Pomyslnou třešničkou na dortu pak bude kalkulace ceny práce vdomácnosti, což je práce nám všem velmi dobře známá.

Pokud po první podkapitole nabudete přesvědčení, že práci rozumíte, pak doporučuji navazující druhou podkapitolu snázvem Opakem práce je… nepráce? Zahálka nebo krysí závod 21. století. Ti zvás, kteří jsou odpůrci pokusů na zvířatech, se bát nemusí. Vkrysím závodu bude pokusným králíkem/krysou přímo člověk. Ane, nepůjde opříslušníky generace X, kteří jsou na trhu práce považováni za největší dříče. Mimochodem ekonomie by nebyla ekonomií, pokud by tato podkapitola neobsahovala ivýpočet dopadu krysího závodu na HDP.

Třetí podkapitola půjde tak trochu za hranu… ale možná vlastně ani ne. Je totiž zaměřena na „bizár“, apodle toho se ijmenuje: Bizarní zaměstnání, ve kterých se (ne)najdeme. Zahrnuje práce tak podivné, že se na ně zkrátka musíme podívat. Apokud očekáváte, že tento bizár bude znamenat výčet práce „bizárfluencerů“ vtuzemsku izahraničí, pak vás asi zklamu. Sice se vkapitole podíváme iza hranice naší republiky, ale práci „bizárfluencerů“ nadále ponecháme vanonymních oknech vašich internetových prohlížečů.

Kuvedení čtvrté podkapitoly si vypůjčím název knihy, lexikonu lidové tvořivosti zdob socialismu snázvem Po práci legraci. Po přečtení prvních tří podkapitol totiž bude potřeba kapka optimismu apřekvapivě ve čtvrté podkapitole snázvem Práce azaměstnání, které nás nejvíce ničí, zjistíte, že na tom možná nejste až tak špatně. Možná.

1.1Co je aco není práce? Jak uniknout zpasti stereotypu „najdi si pořádnou práci“

Je až ironií, že kpsaní této kapitoly jsem se dostala právě vpondělí ráno, kdy právě pondělí je pro řadu znás symbolem začátku „práce“. Vtomto ohledu mnoho lidí při začátku pracovního týdne chápe práci jako synonymum zaměstnání či jakékoliv činnosti, která přináší určitou (ideálně ipeněžní) hodnotu.

Ve své podstatě je toto chápání práce vsouladu stím, jak práci chápe teoretická ekonomie.

Práce úhlem pohledu teoretické ekonomie:

• Práce je… výrobní faktor… který využívají firmy ktomu, aby mohly vyrábět produkty či poskytovat služby.

• Práce je… „nehmotné zboží“ nabízené lidmi… kteří jsou ochotni aalespoň trochu schopni pracovat.

• Práce je… něco, za co jedinec dostane příjem, skrze nějž si může užívat spotřeby/konzumního života.

Akdyž už jsme uté práce, je možná dobré představit ivymezení práce úhlem pohledu zákoníku práce, který řeší právní vztahy mezi zaměstnavateli azaměstnanci při výkonu závislé práce (nebo vsouvislosti stímto výkonem). Jinými slovy, podíváme se na vymezení práce skrze základní právní předpis na úseku pracovního práva, který drží ochrannou ruku nad právem zaměstnanců na pauzy, kvalitu pracovního prostředí apod.

Práce úhlem pohledu zákoníku práce:

• Práce… vzákoníku práce není nijak definovaná.

Výsledek prostudování zákoníku práce? Přesnou definici pojmu práce jako takové vtextu zákona vůbec nenajdeme. Což je trochu paradox obzvláště spřihlédnutím kfaktu, že slovo „práce“ je obsaženo již vsamotném názvu zákona. Přeneseně vzato práce je vkontextu zákoníku práce chápána jako činnost vykonávaná zaměstnancem na základě pracovní smlouvy nebo jiné smlouvy podle zákoníku práce, za kterou náleží mzda/plat nebo jiná odměna.

Zúhlu pohledu ekonoma tak dochází kpoměrně potěšující situaci, kdy zákoník práce nerozporuje ekonomickou teorii aani ekonomická teorie na první pohled nemá nic proti zákoníku práce.

Jenže zůstat utohoto konstatování je tak trochu málo. Vždyť přece, jak je uvedeno vúvodu do této kapitoly, za práci považujeme nejen to, co děláme vzaměstnání, ale ito, co děláme doma– například vpodobě domácích prací. Dokonce někdy slovo „práce“ spojujeme snašimi koníčky či zájmy.

Kpochopení toho, co je práce, nám tedy může pomoci sestra ekonomie, což je sociologie. Sociologické vymezení práce nalezneme například vodborném recenzovaném článku spříhodným názvem „Can work make you mentally ill? Asystematic meta-review of work-related risk factors for common mental health problems“ (ve volném překladu „Může práce způsobit duševní poruchu? Systematický meta-přehled rizikových faktorů souvisejících sprací pro běžné duševní problémy“2 [1].

Právě vtomto článku autorský kolektiv zAustrálie využívá spíše sociologické vymezení práce, pocházející od autorů jako Brugger, Dorsch, Hall apod., adospějí ktomu, že pojem práce rámují následovně.

Práce je účelná produkce předmětů aslužeb, které mají pro ostatní členy společnosti hodnotu, jako pravidelné zajišťování statků asituací, činnost sloužící kuspokojování potřeb aobživě či činnost, která je jedincem jako práce pojímána.

Pokud se na vymezení podíváte blíže, je zcela geniální. Nejenže obsahuje chápání pojmu práce zhlediska teoretické ekonomie, ale zahrnuje ichápání práce jako zaměstnání. Ato nejdůležitější na závěr… práci chápe ijako cokoliv jiného, očem si my lidé řekneme, že práce je, respektive očem si alespoň jeden člověk řekne, že práce je.

Aže jsme vdisciplíně označování jevů jako prácevskutku přeborníci, ilustruje třeba následující:

• Ženy „snažilky“ na webových serverech emimino nebo Modrý koník3 by se jistě shodly, že největší práce je otěhotnět.

• Rodiče pubertálních potomků by naopak přísahali, že největší práce je vychovat psychicky stabilního jedince azároveň si uchovat vlastní psychické zdraví. Během některých dnů je největší práce možná jen prostě „přežít“.

• Akonečně ti nejmladší „skoro dospělí“ mohou za největší anejtěžší práci považovat dosažení maximálního možného počtu bodů azískání místa na střední škole vsituaci, kdy byl převis počtu studentů nad počtem volných míst takový, jako vroce 2024.

• Plus cokoliv dalšího (zde je prostor pro vaši fantazii).

Svýčtem by bylo možné pokračovat prakticky donekonečna, nechám zde však prostor přímo vám: můžete doplnit cokoliv dalšího, co sami považujete za práci.

Suma sumárum, podle výše uvedené naprosto VšemVstřícVycházející definice může být práce cokoliv.

Jenže jak je na tom tedy „pořádná práce“? Tento obrat se velice frekventovaně vyskytuje vkomentářích pod videi řady influencerů na sociálních sítích, ale také je to komunikační páka řady rodičů, která směřuje knedospělým dětem jako výzva, co dělat se svým životem.

Apokud jsme si mysleli, že vymezení pojmu „práce“ byla fuška, tak vymezení pojmu „pořádná práce“ je ještě náročnější než hledání pomyslné jehly vkupce sena.

Při snaze zjistit, co to je pořádná práce je, jsem postupovala poměrně vědecky ametodicky. Nejdříve jsem prozkoumala odbornou literaturu. Vrámci svého hledání jsem došla kpramenům zdob minulých anarazila jsem na „bibli“ práce vpodobě díla Encyklopedie výkonnosti I: Člověk zroku 1934[2]. Akmému nepřekvapení jsem ani zde nenašla odpověď. Ale alespoň jsem se dozvěděla mnohé opráci primitivů, práci duševní, ale istatické či rukodělné.

Oto víc mě překvapilo hledání odpovědi ve stylu „co Google dal“. Protože to, co mnozí odborníci nedokážou vysvětlit nebo vymezit, je pro absolventy „vysoké školy života“ hračka. Ajeden takový– vystupující samozřejmě anonymně pod přezdívkou (NE)SPOKOJENEC–přichází stím, že pořádná práce je práce fyzicky náročná, kterou ale vlastně nikdo dělat nechce [3]. Bohužel ani stímto nejde úplně souhlasit. Asi jen málo matek by si přálo, aby se jejich ratolesti vbudoucích kariérách realizovaly vextrémně náročné anepopulární práci, kde si podle výše uvedeného zdroje doslova zhuntují tělo. Jakožto životní optimista doufám, že většina maminek přeje svým dětem jinou „pořádnou práci“. Apodle jediného diskutujícího pod tímto článkem odhaduji, že tento můj úhel pohledu nebude ojedinělý.

Seriózní teorie práce vlight verzi

Kpochopení práce (amožná ivýše zmiňovaných maminek) nám může pomoci jedna zvýznamných osobností světové filozofie, která se široký pojem „práce“ snažila alespoň trochu zpřehlednit: Hannah Arendt. Její život afilozofický přínos byl natolik zásadní, že se stala významnou osobností nejen na poli odborném, ale iveřejném. Jasný důkaz obecné popularity je iživotopisné drama zroku 2012, nesoucí název– jaký jiný– Hannah Arendt. Mimochodem, tento kinematografický pokus má vČesko-slovenské filmové databázi úctyhodné hodnocení 74%.4 Je však nutné říci, že film vznikl až 37 let po její smrti, takže samotná Hannah na podobu snímku vliv neměla (což vlastně jen dokládá význam této osobnosti).

My se na chvíli pozastavíme ujejího díla, které je považováno za nejvýznamnější. Řeč je oknize Vita activa, známější pod anglickým názvem TheHuman Condition.

Vdíle se tato filozofka (ač ona sama toto označení neměla zrovna vlásce, jen těžko najdeme nějaké výstižnější) ptá, co pro člověka znamená jednat? Ave své podstatě se tak dostáváme klidskému bytí, jednání, práci… apřesně tohle nás při hledání „pořádné práce“ zajímá. Sama definuje „vita activa“ jako „lidský život vté míře, vjaké je aktivně zapojen do konání něčeho“. Zdůrazňuje, že člověk je bytost, která stále NĚCO DĚLÁ. Jenže to, co lidé dělají, je poměrně široké, atak Hannah Arendt přichází srozdělením všech aktivit do tří širokých kategorií: action, work alabor.

Obrázek 1.1: Action, work alabor podle hierarchického uspořádání, které ovšem vůbec hierarchické být nemusí (zdroj: vlastní zpracování na základě díla Vita activa)

Pojďme si tedy tyto tři oblasti trochu podrobněji vysvětlit.

Labor se do českého jazyka překládá jako „práce“, což je ekonomická aktivita definovaná nutností vyplývající zprocesu udržování biologického života, která po sobě nezanechává žádné trvalé stopy.

Představte si, že je vám sladkých šestnáct. Žijete vinstituci zvané mamahotel:5 plná lednička čerstvých potravin, funkční kávovar avpokoji matrace zpaměťové pěny. Sen, pohoda, komfort. ALE ktomu, aby člověk přežil, je přece jen nějaká ta práce potřeba. Postel je potřeba ráno ustlat ve stylu „kdo si jak ustele, tak si taky lehne“. Oběd se také nepřipraví sám apotraviny je procesem vaření nebo alespoň minimální přípravy nutné transformovat natolik, aby se daly sníst. Pokud překonáte fázi přípravy jídla, je nutné vzít vidličku aještě jídlo do pusy dopravit. Navíc špinavé nádobí se samo do myčky taky nenaskládá, natož aby se samo umylo ve dřezu. Pokud vtakové situaci budete žít dostatečně dlouho, dojde vám, že život vmamahotelu je nekonečná PRÁCE. Přičemž tato práce se váže na naše biologické potřeby. Tyto potřeby máme celý život, aproto nás práce celý život doprovází, nikam nás vlastně ani neposouvá, prostě snámi je.

Work se do českého jazyka překládá jako „zhotovování“, které produkuje předměty, jež vytvářejí umělý svět věcí stojící mezi lidmi apřírodou, který je pro člověka domovem.

Vraťme se do našeho příběhu zmamahotelu. Je docela možné, že navzdory vší té práci se jednou rozhodnete, že to, co děláte, vám prostě nestačí. Chce to něco víc. Po čase bude mít člověk nějaké nenaplněné potřeby, jež nebudou mít nutně biologickou podstatu. Možná se objeví vnitřní síla kpřetváření mamahotelu tak, aby mohl lépe uspokojovat potřeby šestnáctiletého obyvatele. Prostřednictvím zhotovování neudržujeme jen své přežití. Místo toho měníme okolí ve svět, který je částečně vytvořen člověkem. Vytváříme předměty nebo instituce– třeba takovou podobu pokoje, který je možné transformovat na beauty salon pro natáčení make-up tutoriálů. Následuje umělecké dílo, „zhotovené“ během několika hodin tvrdého úsilí, apak ivideo na YouTube, za které člověk může (ale také nemusí) dostat peněžní protihodnotu. Zhotovování rovná se destruktivní činnost navázána na nějaké materiály, vstupy, které se „přetaví“ vnějaké dílo. Ajak uvádí Hannah, zhotovování zmatérie vytváří předměty, kvůli nimž se ničí příroda. Zní to trochu katastroficky, ale fakticky je to normální činnost.

Action je pak „aktivita“, což je chápáno jako „jednání“, které slouží kodhalení jedinečnosti lidské bytosti akzapojení se do společného světa lidí. Aktivita je společenský akt.

Vraťme se opět na chvíli do příběhu našeho mamahotelu. Možná se díla vytvořená zhotovováním (tedy sofistikovaná časosběrná videa zachycující make-up art) dostanou kširoké veřejnosti. Avy, autoři těchto děl, budete pozváni, abyste sdíleli svůj postoj, názory, um, talent při příležitosti jakési fashion akce. Pro náctiletého člověka to je velká čest avlastně iúspěch. Apřesně tento moment je chápán jako „akce“, když se scházejí různí lidé, sdílí své myšlenky amožná dojdou ikpřetvoření tohoto společného světa. Vnašem ilustrativním případě by se takové přetvoření mohlo týkat například vnímání estetiky nebo pojmu krása očima nejmladší generace, či čehokoliv obdobného.

Celý koncept Hannah Arendt vlastně zdůrazňuje, že kdyby se aktivní život týkal jen práce, nic by se nezměnilo. Vše by se dělo stále dokola. Navíc práce je vjejím pojetí nutnost. Avšak život je přece iozměně aotom, že některé věci chceme úplně přetvořit. Právě změna začíná uzhotovování avrcholí vakci/aktivitě. Ktomu, aby nějaká „akce“ mohla nastat, nemůže člověk jednat sám, potřebuje ostatní, tedy společnost. Azúhlu pohledu naší snahy objasnit „pořádnou práci“ neujde pozornosti ani obrázek 1.1, který zobrazuje práci, zhotovování aaktivitu jako pyramidu. No amyod dob starověkého Egypta pyramidy milujeme! Krásně totiž ukazují, co je základ (základna) aco naopak vrchol. Mohlo by se zdát, že všechna výše uvedená jednání lze takto seřadit atím pádem říci, že „pořádná“ (nebo chcete-li nejdůležitější) lidská činnost je aktivita. Anajde se ostatně řada filozofů, koučů, ale iekonomů, kteří by stím souhlasili. Myšlenka je to pěkná, ale je uní velké „jenže“, aprávě to Hannah Arendt vyzdvihuje. Jedním zdůvodů, proč se Arendt těmto hierarchiím brání, je, že jakmile takovou hierarchii zavedete, zavazujete se kmyšlence, že existuje jediný akonečný princip lidského života atomuto principu je nutné se přizpůsobit. Nehledě na to, že jakmile něco jednoznačně askálopevně zakotvíte jako hierarchii, trochu si tím lidstvo podřezává pomyslnou větev, na níž sedí. Absolutní pravdy, principy máme totiž my lidé tendenci chápat jako dané aneměnné, tedy jako fakta. Afakta netřeba ověřovat, ty přece jsou– atak snadno přichází ke slovu tunelové vidění světa.

Lidský život je pestrý aněkdy je dobré či nutné uvařit svým „spolubydlícím“ (partnerovi, dětem, rodičům nebo kočce) oběd, natankovat auto, stejně jako diskutovat odílech velkých ekonomů nebo se při závěru filmového festivalu vCarlsbad podivovat paradoxně nikoliv nad kvalitou filmů, ale nad kvalitou projevů profesionálních herců.6 Vlastně nás to dovádí kpoznatku, že „pořádná práce“ může být cokoliv, co je vten moment potřeba, ať už je to činnost více či méně ctnostná.

Pořádná práce podle výdělků

Protože peníze vládnou světu, je možná dobré se na „pořádnou práci“ podívat optikou řeči peněz. Nebudeme si nic nalhávat, většina lidí dělá nějakou práci nikoliv zčistého altruismu, ale ztoho důvodu, že si chce vydělat peníze. Vpřípadě hledání pořádné práce většina znás hledá tu práci, která přinese dostatek peněz pro nějaké ty pozemské radovánky.

Komentovat vývoj mezd podle odvětví by vydalo na celosemestrální kurz, který si ale běžný čtenář mých (ne)knih většinou nežádá, atak sami nahlédněte do reálií mediánu hrubých mezd podle ISPV vtabulce 1.1.

Tabulka 1.1: Srovnání odvětví podle hrubé měsíční mzdy vletech 2014 a2023 vKč (zdroj: vlastní zpracování na základě dat ISPV [4])

Odvětví

Hrubá měsíční mzda vroce 2014 (medián)

Hrubá měsíční mzda vroce 2023 (medián)

Změna (%)

Informační akomunikační činnosti

38 232

65%

Matematické okénko: Kolik by teoreticky stála práce ženy vdomácnosti vČesku?

1.2Opakem práce je… nepráce? Zahálka nebo krysí závod 21. století

Opak práce podle ekonomických teorií

Opak práce podle odborníků na práci

Cena prohraného krysího závodu, aneb když člověk přeceňuje práci, ale nakonec se ocitne vpasti nepráce

1. Kolik ekonomicky aktivních je ohroženo syndromem vyhoření?

2. Jaký má syndrom vyhoření dopady na schopnost pracovat?

3. Jak se může syndrom vyhoření vpracovní populaci projevit vekonomice?

1.3Bizarní zaměstnání, ve kterých se (ne)najdeme

I. stupeň škály bizáru: zaměstnání, nad nimiž se pohoršujeme, ale ani nevíme, že bychom je možná sami chtěli vykonávat

II. stupeň škály bizáru: zaměstnání, nad kterými se udivujeme aani na druhý pohled se do nich nezamilujeme

III. stupeň škály bizáru: vzácní jednorožci na trhu práce neboli zaměstnání, které bychom chtěli dělat, ale vlastně vůbec

IV. neboli šestý stupeň škály bizáru: zaměstnání, která by mnozí chtěli dělat, ale okolí to jen těžko chápe

1.4Práce azaměstnání, které nás nejvíce ničí

Práce, které nás nejvíce ničí, podle fyzické náročnosti

Práce, které nás nejvíce ničí, podle psychické asmyslové náročnosti

Práce, které nás nejvíce ničí, podle náročnosti pracovních vztahů

Smrtelná pracovní úrazovost: komu akdy hrozí největší riziko fatálního konce