Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Mgr. Tereza Sladká

Naučte se říct, co chcete
Doma, v práci i kdekoli jinde

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 10028. publikaci

Odpovědná redaktorka Andrea Černá
Grafická úprava Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 168
Vydání 1., 2025

Vytiskla tiskárna H.R.G. Litomyšl

© Grada Publishing, a.s., 2025
Cover Photo © Antonín Plicka, 2025

ISBN 978-80-271-7944-2 (ePub)
ISBN 978-80-271-7943-5 (pdf)
ISBN 978-80-271-5471-5 (print)

Úvod

Právě jste otevřeli knihu Naučte se říct, co chcete – příručku pro každého, kdo chce mít ve svých vztazích jasno a nebát se říkat věci na rovinu.

Vztahy dokážou být pořádnou výzvou a zkouškou trpělivosti. Ať už je to dítě, které už podesáté ignoruje naši prosbu o úklid pokojíčku, nebo partner, jehož sliby o dochvilnosti zůstávají stále jen prázdnými slovy. Může to být i kolega, který na nás pravidelně přehazuje svou práci, nebo šéf, kterému slova jako „odpočinek“ a „vyčerpání“ nic neříkají. A co teprve rodič, který nám i ve třiceti neustále říká, jak bychom měli žít svůj život.

Známe to všichni – snažíme se mluvit konstruktivně, budujeme, vysvětlujeme, ale občas to prostě nejde. Hádky, křik, drama, tichá domácnost nebo rezignace na naše potřeby jsou pak na denním pořádku. Ale nemusí to tak být. Klíčem k pohodě a harmonii je umění komunikace.

Proč je to tak důležité? Protože když se naučíte říkat „ne“, když se dokážete ohradit slovy „tohle mi nedělej“ nebo otevřeně požádáte „potřebuji od tebe tohle“, můžete změnit svůj svět. Krůček po krůčku si začnete všímat, že se cítíte sebevědomější, respektovanější a hlavně spokojenější ve všech svých vztazích.

Co vás čeká?

Kniha je především praktickým nástrojem, který vám usnadní život. V jednotlivých kapitolách se zaměříme na konkrétní situace a prostředí, kde může komunikace často drhnout – ať už jde o váš vztah s partnerem, rozhovory s různě starými dětmi, vašimi rodiči, nebo vyjednávání v práci.

Získáte spoustu tipů, jak vyjádřit své myšlenky a potřeby s jistotou, ale přitom citlivě. Naučíte se nastavit své hranice tak, aby byly zdravé a přínosné pro všechny zúčastněné. Představím vám několik technik, které si budete moci hned vyzkoušet.

Začneme základními principy efektivní komunikace – jak funguje, co ji posiluje a co ji naopak narušuje. Poté se ponoříme do sebe a zkusíme se lépe poznat. Protože jen když rozumíme sami sobě, dokážeme své potřeby jasně vyjádřit ostatním.

Ať už se chcete naučit zvládat náročné rozhovory, vymezit se, postavit se za sebe, nebo sdělovat své potřeby, tahle kniha je tu pro vás. Věřím, že vám nabídne mnoho podnětů pro práci se sebou samým.

Tak pojďme na to – objevme společně, jak snadné může být říct, co opravdu chcete!

Základy efektivní komunikace

Vtéto kapitole se naučíte:

1.Porozumět významu komunikace: Co je komunikace aproč je klíčová pro každodenní život.

2.Identifikovat apřekonávat komunikační bariéry: Jaké překážky mohou vznikat vkomunikaci ajak je rozpoznat.

3.Rozpoznat klíčové složky komunikačního procesu: Kdo je odesílatel, příjemce, co je zpráva, kanál, kódování adekódování.

4.Využít zpětnou vazbu apochopit její význam: Jak zjistit, zda byla komunikace úspěšná, aco dělat, pokud nebyla.

5.Rozvíjet asertivní komunikaci: Jak trénovat sebevědomou aefektivní komunikaci.

Každý den se bavíme, sdílíme apředáváme si nápady, informace, názory, pocity azážitky – prostě komunikujeme. Ať už si povídáme skamarády, píšeme e-mail, nebo jen mlčky přikývneme, komunikace je to, co nás všechny spojuje. Bez ní bychom byli ztraceni. Doslova. Komunikace je totiž klíčem kpřežití – ať už mluvíme ojednotlivcích, skupinách, společnostech, nebo celých národech.

Komunikace má ve vědecké komunitě mnoho definic, uvedu zde jednu znich, která říká, že komunikace je ve svém základě proces výměny nápadů, pocitů, názorů, faktů, informací azkušeností mezi odesílatelem apříjemcem (mluveným, psaným aneverbálním způsobem, znakovým jazykem ařečí těla) prostřednictvím komunikačního kanálu.1

Jazyk ajeho význam

Abychom si komunikaci co nejvíce zefektivnili, vytvořili jsme něco naprosto unikátního – jazyk. Někteří teoretici tvrdí, že jazyk vznikl díky přirozenému výběru, jako všechno ostatní.2 Podle nich se jednalo opostupný proces, kdy se čím dál lépe dařilo těm jedincům, kteří byli schopni precizněji vokalizovat azároveň přesněji chápat vokalizování druhých.

Zkrátka čím lépe člověk dokázal vydávat zvuky azároveň rozumět tomu, co brblají ti druzí, tím větší měl šanci přežít. Takové jazykové schopnosti totiž mohly poskytovat evoluční výhody, jako je lepší koordinace spolupráce, předávání znalostí asociální manipulace (tedy schopnost ovlivnit chování ostatních ve svůj prospěch).

Ale ne všichni vodborné obci stímto vysvětlením souhlasí. Jiní vědci, knimž patřil rovněž Noam Chomsky ajeho stoupenci, tento darwinistický přístup kritizují anaopak tvrdí, že jazyk vznikl zcela náhodou anáhle, jako „katastrofická událost“, jako když udeří hrom.3, 4 Ale objevují se iteorie, které tvrdí, že naši předci jedli kouzelné houbičky (lysohlávky), které jim tak rozšířily vědomí, až ztoho začali postupně mluvit.5

Dodnes nevíme, jak to stím jazykem vlastně bylo ajak přesně vznikl. Některé teorie jsou více podložené paleontologickými či archeologickými důkazy, jiné stojí spíše na vodě. Ale ať už to bylo jakkoli, jazyk tu je snámi aumožňuje nám opravdu efektivně komunikovat.

Jazykový paradox

Jazyk představuje fascinující paradox. Je opravdu klíčovým nástrojem naší komunikace, ale zároveň je něčím, co nám domluvu neuvěřitelně komplikuje. Dokáže budovat astejně tak ničit mosty mezi lidmi. Ikdyž nám umožňuje sdílet myšlenky apocity, někdy sám vytváří bariéry, které nám brání opravdovému porozumění.

Představte si tu nejjednodušší jazykovou bariéru: Já mluvím česky, ty španělsky aoba se na sebe koukáme jako na zjevení. Tak se asi moc nedomluvíme. VKanadě dokonce zjistili, že když pacient adoktor mluví každý jiným jazykem, může to vést kchybné diagnóze, špatné léčbě, zpožděné léčbě, nedostatečnému pochopení stavu pacienta, kčastějším chybám vmedikaci, ke komplikacím acelkově horší péči.6 Aco třeba vletectví? Výzkumy ukazují, že přes 60 % nouzových situací vtéto oblasti má na svědomí lidská chyba způsobená jazykovými bariérami.7

Jak vidno, rozdílné jazyky dělají problémy vmnoha oblastech – od zdravotnictví přes letectví adopravu až po byznys aškolství. Ajsem si jistá, že vás napadne mnoho dalších odvětví.

Ale tady to nekončí. Překážky vkomunikaci nevznikají jen tehdy, když každý hovoříme jiným jazykem. Vznikají iv případě, že oba mluvíme česky, japonsky, zkrátka stejným jazykem. Stačí, když používáme různé výrazy, rozmlouváme jiným stylem nebo prostě neumíme číst mezi řádky.

Příčin nepochopení může být mnoho. Vněkterých případech mohou být obrovské avést kfatálním následkům. Ale pojďme to vzít popořádku.

Složky komunikačního procesu

Každý komunikační proces má několik složek, aabychom komunikaci mohli považovat za efektivní, musí do sebe všechny tyto její části pěkně zapadnout. To znamená, že nestačí, když odesílatel sdělí svoji myšlenku adál doufá, že dojde tam, kam má. Je totiž důležité, aby příjemce nejen zprávu dostal, ale také ji správně rozluštil apochopil, co chtěl básník říct. Aupřímně, míst, kde se to celé může pokazit, je víc než dost.

Ukažme si to na popisu jednotlivých složek celého komunikačního procesu.

Do komunikačního procesu vstupují dvě strany:

•Odesílatel: Ten, kdo má myšlenku nebo zprávu, kterou chce předat dál. Je na něm, aby zajistil, že jeho zpráva dorazí tam, kam má, aměl by udělat všechno pro to, aby druhá stranu zprávu správně pochopila.

•Příjemce: Ten, kdo zprávu přijímá. Může to být kdokoli – kamarád, partner, posluchač, čtenář nebo divák. Zkrátka člověk (nebo skupina lidí), pro kterého je zpráva určena.

Obr. 1 Složky komunikačního procesu

Odesílatel předává příjemci zprávu skrz kanál:

•Zpráva: To, co odesílatel předává – může to být nápad, informace, názor, fakt, pocit, prostě cokoliv, co má na srdci. Zpráva může mít různé formy – mluvené slovo, psaný text, znaková řeč nebo třeba řeč těla.

•Kanál: Cesta, kterou se zpráva dostává od odesílatele kpříjemci, například za pomoci hlasivek nebo rádia, novin, telefonu, televize, internetu. Jde ojakékoliv médium, které přenáší zprávu zbodu Ado bodu B.

Zrádné je také to, že když předáváme zprávu, nejde to jen tak přímočaře. Vždycky ji musíme nějak zakódovat apříjemce ji musí zase dekódovat, aby dávala smysl.

•Kódování: Proces, při kterém jsou předávané zprávy přeloženy do kódu, sady symbolů nebo jiného formátu vyjádření. Zakódovat zprávu můžeme do slov, do dopisu, SMS atd. Čím úspornější je kód, tím těžší je mu porozumět. Takže když zprávu sdělíme osobně, tedy zakódujeme ji nejen pomocí slov, ale icelého spektra neverbální komunikace, jako je tón hlasu, mimika, gesta atd., máme mnohem větší šanci, že příjemce zprávu správně pochopí. Když sdělení zakódujeme pouze do krátké SMSky, riziko nepochopení se rapidně zvětšuje.

•Dekódování: Proces, při kterém příjemce rozbalí zprávu, co jsme mu poslali, apokusí se ji přeložit do jazyka, kterému rozumí. Nestačí tedy jen to, že jsme zprávu pečlivě zakódovali – příjemce ji také musí správně dekódovat, aby pochopil, co jsme tím vlastně mysleli.

Každý znás to zná – najednou přistane na telefonu zpráva od partnera sklasickým: „Musíme si promluvit. Máš chvilku?“ Fantazie se rozjede na plné obrátky. Nevěra? Rozchod? Nehoda? Je fascinující, jak pouhých pár slov dokáže spustit lavinu úzkostných myšlenek.

Když nemáme žádný další kontext ani neslyšíme tón hlasu, je pravděpodobné, že začneme předpokládat to nejhorší – že na nás čekají špatné zprávy nebo nějaká kritika. Ato nám může pěkně zkazit náladu ještě předtím, než krozhovoru vůbec dojde.

Apak se ukáže, že celé to drama vzniklo jen proto, že nám partner chtěl připravit překvapení atrochu nás napínat! Ironické.

Tento příklad ale odhaluje jen část složitého procesu komunikace. Existují ještě další dva klíčové aspekty, které rozhodují otom, zda spolu dokážeme efektivně komunikovat, či nikoli.

•Zpětná vazba: Představuje odpověď nebo reakci příjemce na zprávu odesílatele. Může být verbální, neverbální nebo obojí, pozitivní nebo negativní. Je to vlastně takový kontrolní mechanismus, který nám pomáhá zjistit, jestli naše zpráva přišla tak, jak měla, ajestli ji druhá strana správně pochopila. Díky tomu můžeme dosáhnout vzájemného porozumění apřípadně věci doladit.

•Efekt: Při komunikaci máme většinou nějaký cíl – chceme třeba někoho přesvědčit, aby změnil svůj názor, aby se snámi někde setkal nebo aby něco udělal jinak. Zpětná vazba nám pomůže zjistit, jestli se to podařilo, nebo jestli budeme muset ještě trochu zabrat, aby kýžený efekt opravdu přišel.

Bariéry vkomunikačním procesu

Asi už tušíte, že komunikační proces je velmi komplexní amůže selhat vmnoha krocích. Když máte pocit, že se sněkým míjíte avaše slova se nedostávají tam, kam by měla, je čas se zastavit atrochu si to promyslet. Co se vlastně děje? Kde se stala chyba? Je vhodné se podívat na celý proces azjistit, včem je jádro pudla.

Obr. 2 Bariéry vkomunikačním procesu

Kde se tedy nejčastěji objevují chyby?

Jak vidíte na obrázku, komunikační proces může selhat na čtyřech základních místech:

1.Odesílatel: Není schopen nebo ochoten sdělit myšlenky dostatečně klidně, kvalitně, tedy bez afektu abez tendence obviňovat příjemce. Výsledek? Zpráva nevyzní tak, jak by měla.

2.Příjemce: Nesnaží se nebo nechce zprávu slyšet ahlavně pochopit.

3.Zpráva: Měla by být jasná, stručná ak věci. Jenže někdy je všechno jinak – místo toho, aby byla přímá, chodí odesílatel kolem horké kaše apříjemce nechápe, co zprávou vlastně myslí.

4.Kanál: Komunikace neprobíhá vtom nejideálnějším kanálu. Například řešíte těžké téma online, přestože by bylo mnohem lepší komunikovat zočí do očí.

Jak zjistíme, kde je zrovna vtom našem případě problém? Představte si komunikační situaci, která nedopadla úplně tak, jak jste si přáli. Ideálně takovou, kde jste se snažili něco sdělit, ale výsledek se minul účinkem. Třeba když jste chtěli partnerovi vysvětlit, že vás trápí něco, co dělá, ale akorát jste se pohádali. Nebo jste šli za šéfem, že jste přetížení, ale nakonec jste odešli sprázdnou, aještě světší hromadou práce.

Chcete-li identifikovat, kde konkrétně vznikl problém vdané situaci, začněte – jak jinak – sebereflexí:

1.Pokud jste si všimli, že jste komunikovali pod vlivem silných emocí nebo jste použili obviňující výrazy, je dost pravděpodobné, že chyba je na vaší straně – tedy uodesílatele.

2.Naopak pokud příjemce zareagoval zmateně nebo defenzivně, může být problém uněj. Ale tady to začíná být trochu složité, protože někdy je těžké rozlišit, jestli vás příjemce nechápe proto, že nechce, nebo proto, že jste mu zprávu nepodali úplně nejlépe. Ideální je se ho klidně, empaticky avlídně zeptat: „Rozumíš, co jsem tím chtěl říct? Dává ti to smysl?“

3.Je také dobré zhodnotit, jestli není problém vsamotné zprávě. Zkuste si vzpomenout, co přesně jste vdané situaci řekli. Bylo vaše sdělení jasné astručné, nebo jste mluvili neurčitě avyhýbavě? Pokud zjistíte, že vaše zprávy jsou dlouhé anepřehledné, zjednodušte je.

4.Dále zvažte vhodnost komunikačního kanálu – bylo moudré vaši prosbu sdělovat osobně? Nebylo by lepší třeba zavolat, napsat e-mail, SMS?

Jak tyto bariéry překonávat?

1. Bariéra uodesílatele

Pokud jste se ocitli vsituaci, kdy máte pocit, že problém je hlavně na vaší straně – tedy uodesílatele zprávy –, pak je řešení „relativně snadné“. Musíte se naučit říct, co chcete, tak, aby to druhá strana pochopila. Rozumím tomu, že to může působit jako náročný úkol, ale pořád je tato část plně ve vašich rukou azáleží jen na tom, jak moc na sobě zapracujete. Když je naopak chyba na straně příjemce, musíte pracovat nejen se sebou samým, ale is někým dalším, což je vždy náročnější asvým způsobem výzva.

Obr. 3 Bariéra uodesílatele

Naučte se říct, co chcete. Zní to obtížně? Ale ne! Naštěstí držíte vruce tuto knihu, jejímž hlavním cílem je poskytnout vám techniky, díky kterým to zvládnete.

Nejprve si zkuste udělat krátký test.

Jaký komunikační styl používáte?

1.Jak obvykle reagujete, když sněčím nesouhlasíte?

a)Neřeknu nic apřizpůsobím se.

b)Hádám se asnažím se prosadit svůj názor.

c)Klidně vyjádřím svůj názor anaslouchám idruhé straně.

2.Když máte pocit, že vás někdo nebere vážně, co uděláte?

a)Nic, smířím se stím.

b)Okamžitě se bráním azvýším hlas.

c)Klidně vysvětlím, proč je důležité, aby mě bral vážně.

3.Jak reagujete, když někdo naruší váš osobní prostor?

a)Ustoupím anechám to být.

b)Striktně mu řeknu, aby ustoupil.

c)Slušně požádám, aby respektoval můj osobní prostor.

4.Jakým způsobem obvykle vyjadřujete své pocity anázory?

a)Držím je vsobě, abych nikoho nezranil.

b)Říkám je bez ohledu na následky.

c)Vyjadřuji je otevřeně, ale sohledem na pocity ostatních.

5.Jak často se vám stává, že ostatní ignorují vaše potřeby?

a)Často, většinou se podřizuji potřebám ostatních.

b)Zřídka, obvykle si své potřeby prosadím.

c)Někdy, ale většinou se snažím najít kompromis.

Tento test je nutným zjednodušením celého širokého pole komunikace. Izjednodušení ale mají své místo. Hned pochopíte proč. Pojďme si ho teď společně vyhodnotit azjistit, jaký je váš komunikační styl, jestli je vhodný ke sdělování vašich potřeb ajak sním případně dál pracovat.

•Převaha odpovědí a): Máte spíše pasivní komunikační styl.

•Převaha odpovědí b): Máte spíše agresivní komunikační styl.

•Převaha odpovědí c): Máte spíše asertivní komunikační styl.

Už asi tušíte, že existuje mnoho způsobů, jak své potřeby komunikovat. Ne všechny jsou ale stejně efektivní. Je to asi 30 let, co psychologové pořádali dlouhodobé arozsáhlé kurzy asertivní komunikace pro širokou veřejnost. Platila astále platí globální shoda, že právě tato forma komunikace je nejvhodnější.

Pokud vní ale nejste odmalička vychováváni, může být extrémně náročné ji začít využívat. Ato jak vběžném životě, tak ve vypjatých situacích. Pokud nejste zvyklí se ohrazovat, může to pro vás být opravdu těžké. Dobrá zpráva ale je, že asertivitu je možné trénovat – as trochou cviku ji zvládnete levou zadní.

Asertivní komunikace má dle významného klinického psychologa A. Lazaruse čtyři základní složky, které je vhodné rozvíjet.8

Tab. 1 Rozdíl mezi pasivním, agresivním aasertivním komunikačním stylem

Druh komunikace

Cíl komunikace

Typické výrazy

Neverbální signály

Rizika

Pasivní

•vyhnout se konfliktu

•neurazit

•potěšit ostatní

•„Když myslíš.“

•„Jak chceš.“

•„Žádný problém.“

•sklopené oči

•shrbená postava

•tichý hlas

•nedojde ke skutečnému naplnění potřeb

•následná ztráta sebeúcty

•pocit nepochopení

•hromadění frustrace

Agresivní

•dominovat

•ovládat

•prosadit svou bez ohledu na druhého

•„Měl bys.“

•„Musíš.“

•„To je nesmysl.“

•ignorování hranic osobního prostoru

•tendence stát příliš blízko

•rozzlobený tón

•hlasitost

•poškozené vztahy

•strach, odpor ostatních

Asertivní

•vyjádřit své potřeby anázory

•respektovat ostatní

•„Dle mého názoru.“

•„Já bych potřeboval, aby…“

•„Cítím se…“

•„Myslím si, že bychom mohli…“

•přímý pohled

•vzpřímená postava

•klidný hlas

•vzhledem kjejí neobvyklosti vnašem kulturním kontextu může být některými lidmi považována za konfrontační

Zdroj: Fisher aO’Donohue, 2006

Než si je ale přiblížíme, udělejme si opět krátký test. Ten vám pomůže zjistit, kterou složku asertivní komunikace už zvládáte akterou byste možná měli ještě trochu vypilovat. Není totiž dobrý nápad začít pracovat na všech čtyřech najednou – lepší je soustředit se na jednu věc apostupně se zlepšovat. Tak pojďme na to:

Odpovězte na následující otázky ohodnocením každého tvrzení na stupnici od 1 do 5.

(1 = nikdy, 2 = zřídka, 3 = někdy, 4 = často, 5 = vždy)

Schopnost otevřeně vyjadřovat pochvalu, kritiku, vlastní přání apotřeby

1. Cítím se komfortně, když mám někoho pochválit.

____

____

____

____

____

____

2. Bariéra upříjemce

3. Bariéra ve zprávě

4. Bariéra vkanálu