Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována ani šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.
Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

PhDr. Mgr. Bc. Barbora Plisková, Ph.D., a kolektiv

Dítě s chronickým onemocněním v mateřské škole
Výzvy pro učitele mateřských škol: Empirický výzkum a metodická podpora

Autorský kolektiv:
Mgr. Iva Žáková, Ph.D.
PhDr. Mgr. Petr Snopek, PhD., MBA
Mgr. Sylvie Chvatíková
Mgr. Beáta Deutscherová, MBA

Vydala Grada Publishing, a.s.
U Průhonu 22, 170 00 Praha 7
tel.: +420 234 264 401
www.grada.cz
jako svou 9998. publikaci

Odpovědná redaktorka Vlasta Dohnalová
Redakce a korektury Barbora Bydžovská
Grafická úprava Antonín Plicka
Návrh a zpracování obálky Antonín Plicka
Formát ePub Antonín Plicka
Počet stran 144
Vydání 1., 2025

Vytiskla TISKÁRNA V RÁJI, s.r.o., Pardubice

© Grada Publishing, a.s., 2025
Cover Photo © freepik.com/gpointstudio

ISBN 978-80-271-7942-8 (ePub)
ISBN 978-80-271-7941-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-5489-0 (print)

KATALOGIZACE V KNIZE - NÁRODNÍ KNIHOVNA ČR

Plisková, Barbora

Dítě s chronickým onemocněním v mateřské škole : výzvy pro učitele mateřských škol: empirický výzkum a metodická podpora / Barbora Plisková a kolektiv. -- Vydání 1.. -- Praha : Grada, 2025. -- 1 online zdroj. -- (Pedagogika)

Obsahuje bibliografii

ISBN 978-80-271-7942-8 (online ; ePub)

* 316.346.32-053.4 * 616-036.1 * 613.952/.954 * 616-083 * 373.2 * (048.8:082) * (0.034.2:08)

– děti předškolního věku

– chronické nemoci

– péče a výchova

– ošetřovatelská péče

– předškolní výchova

– kolektivní monografie

– elektronické knihy

616-053.2 - Pediatrie [14]

Úvod

Rostoucí počet dětí s chronickým onemocněním, který podle statistik zasahuje 16–18 % dětské populace, klade nové požadavky na vzdělávací systém (Mareš, 2022), zejména v oblasti předškolní péče. I když nové léčebné postupy zlepšují prognózu těchto onemocnění, vyvstává zároveň výzva zajistit dětem s chronickými nemocemi kvalitní život, který zahrnuje školní docházku, učení, sociální integraci a celkový rozvoj (Thies, 1999; Mareš, 2022). Děti s chronickými onemocněními jsou stále častěji přijímány do běžných mateřských škol, což vyžaduje efektivní přístup a připravenost ze strany pedagogů i ostatních pracovníků.

Chronická onemocnění ovlivňují nejen zdravotní stav dítěte, ale mají také dopad na jeho fyzický, psychický a sociální vývoj. Opakující se zdravotní problémy často komplikují plnohodnotnou účast dítěte v běžných aktivitách a ztěžují jeho sociální začlenění (Mareš, 2022). Tyto komplikace mohou zahrnovat častou absenci z důvodu nemoci, zdravotní omezení, ale i sociální a emocionální důsledky, které dítě zažívá (Newacheck & Taylor, 1992). Vliv chronického onemocnění na každodenní život dítěte a jeho rodiny závisí na povaze onemocnění, rodinné a sociální podpoře i dalších individuálních faktorech (Chrastina et al., 2011; Falvo & Holland, 2017). Přístup rodiny a sociální prostředí, ve kterém dítě vyrůstá, jsou zásadní pro zvládání nemoci a rozvoj dítěte.

V předškolním věku, kdy mateřská škola hraje klíčovou roli v socializaci a rozvoji dětí, je zvládání chronických onemocnění komplexní záležitostí. Výzkumy (Obeng-Gyasi, 2018; Cao, 2021) upozorňují na význam jasných zásad a pravidelného školení zaměstnanců mateřských škol v oblasti prevence a managementu nemocí. Přesto se učitelé potýkají s řadou obtíží, které souvisí zejména s péčí o chronicky nemocné děti a se zvládáním jejich specifických potřeb, jako jsou poruchy výživy nebo prevence přenosných infekcí (Kim, 2012; Konstantyner, 2017). Tyto studie zdůrazňují potřebu komplexního přístupu, který zahrnuje efektivní zdravotní péči, jasné směrnice a pravidelné vzdělávání pracovníků mateřských škol, což je zásadní pro vytvoření bezpečného a podpůrného prostředí pro děti s chronickými onemocněními.

Kniha se věnuje právě těmto otázkám, které jsou klíčové pro úspěšnou integraci chronicky nemocných dětí do mateřských škol, a také výzvám, kterým čelí učitelé při péči o tyto děti. Přestože se tato monografie zaměřuje zejména na učitele, kteří jsou v každodenním kontaktu s dětmi, informace jsou relevantní pro všechny pracovníky mateřských škol. V této publikaci se výzkumně zaměřujeme na učitele mateřských škol z několika důvodů. Za prvé, učitelé hrají klíčovou roli ve výchově ke zdraví a mohou položit základy pro zdravé fungování dítěte po celý život. Za druhé, učitelé jsou v každodenním kontaktu s dětmi a jejich rodinami, což vyžaduje, aby dobře znali jejich specifické potřeby a uměli s nimi komunikovat. A za třetí, učitel může být také osobou pověřenou poskytováním zdravotní podpory dítěti s chronickým onemocněním. Je důležité, aby učitelé byli řádně proškoleni a měli potřebné informace o zdravotním stavu dítěte i o tom, jakou podporu mu je třeba poskytovat. Musí být schopni rozpoznat příznaky různých onemocnění, pochopit jejich dopady, znát léčebné režimy a umět reagovat v krizových situacích. Tyto schopnosti umožní efektivní adaptaci dětí s chronickým onemocněním a maximální využití jejich potenciálu.

První část monografie se tak zaměřuje na teoretické zpracování problematiky, jak je reflektována v odborné literatuře, s důrazem na vlivy chronických onemocnění na fyzické, psychické a sociální aspekty života dětí. Na základě prevalence jsme vybrali klíčová onemocnění v předškolním věku a teoreticky je zpracovali s důrazem na to, co by měli učitelé vědět – včetně definic, příznaků, diagnostiky a léčby.

Nejprve se zabýváme chronickými respiračními onemocněními. Astma bylo vybráno jako důležité téma s prevalencí odhadovanou na 7–15 % v dětské populaci a s rostoucí tendencí po celém světě. V jednom případě učitel hovořil o cystické fibróze. Z důvodu náročnosti péče o dítě s tímto onemocněním jsme jej také obsáhli. Zahrnuli jsme však i alergickou rýmu, která u dětí předškolního věku může představovat jisté potíže v diagnostice, což učitelům způsobuje nemalé problémy a diskomfort při odlišení těchto opakovaně probíhajících rým, které z výzkumu považují za astmatické, ačkoliv může jít o běžnou fyziologickou nemocnost dítěte.

Dalšími nemocemi zahrnutými do publikace jsou potravinové alergie a celiakie, které jsou významným problémem veřejného zdraví. Přestože se objevují nové možnosti léčby, vyhýbání se potravinovým alergenům zůstává standardem péče spolu s léčbou nežádoucích reakcí na tyto potraviny. Celiakie je také jedním z nejběžnějších chronických onemocnění v dětském věku, postihující přibližně 1 % celkové populace. Původně byla považována pouze za nemoc dětského věku, toto tvrzení je však překonáno, celiakie se může objevit v jakémkoliv věku s různými příznaky.

Významným tématem v kontextu chronických onemocnění u dětí předškolního věku, která vyžadují pomoc dospělých a týmovou spolupráci při péči o dítě, je diabetes mellitus 1. typu. Učitelé a personál mateřských škol hrají klíčovou roli při podpoře těchto dětí a zajišťování bezpečného prostředí. Na straně dospělého je nutné rozumět tomuto onemocnění, dietním zásadám, vlivu pohybových aktivit a selfmonitoringu, ke kterému by děti měly být vedeny.

V souvislosti s narůstajícím nadužíváním moderních digitálních technologií jsme se rozhodli zahrnout i tuto problematiku a zaměřit se na to, jak tyto technologie ovlivňují dětskou populaci a zakládají nezdravý životní styl již u dětí předškolního věku, který vede až k závislostem na těchto procesech.

Kožní chronická onemocnění a epilepsii jsme začlenili, protože může jít o velmi závažná onemocnění s významnými dopady na jedince. Právě u těchto onemocnění je zmiňován významný sociální aspekt. Děti mohou být v důsledku svého onemocnění stigmatizovány, šikanovány a vyloučeny, což jsou další významné, často podceňované, aspekty chronických onemocnění.

Druhá část monografie popisuje empirický výzkum, který využívá kvalitativní design a kombinuje dvě metody sběru dat. Cílem výzkumu je poskytnout hlubší porozumění tomu, jak se učitelé v mateřských školách vypořádávají s různými typy chronických onemocnění, a nabídnout oporu při zlepšování jejich podpory. Chronická onemocnění mají různé dopady. Pochopení způsobů, jakými se s nimi učitelé vyrovnávají, poskytuje cenné informace pro tvorbu širších strategií podpory ve školním prostředí. Reflexivní poznámky od studentek, učitelek, poskytly cenné vhledy do praxe, zatímco rozhovory s učitelkami přinesly další informace. Výsledky výzkumu ukazují, že děti s chronickými onemocněními představují pro učitele značné výzvy, zejména kvůli závislosti těchto dětí na pomoci. Učitelé často pociťují nedostatečnou přípravu a podporu, což ukazuje potřebu systémových a legislativních změn stejně jako rozšíření týmu o odborníky, kteří by mohli efektivně podporovat tyto děti.

Třetí část se zaměřuje na praktické návody a metodické opory, které mají učitelům mateřských škol pomoci zvládat specifické výzvy spojené s péčí o děti s chronickým onemocněním. Cílem je poskytnout konkrétní strategie a doporučení pro efektivní řešení situací, které mohou ve třídě nastat. Kapitola zdůrazňuje potřebu individuálních plánů zdravotní podpory pro děti s chronickým onemocněním a klade důraz na důležitost dlouhodobé spolupráce s rodiči, kteří jsou klíčovým zdrojem informací o specifických potřebách dětí. Praktické nástroje poskytují učitelům jasné postupy pro řešení akutních stavů a každodenní správu chronických onemocnění ve školním prostředí s důrazem na průběžnou a otevřenou komunikaci s rodiči. Kapitola je doplněna o přehledné tabulky základních intervencí prevence a poskytování první pomoci u jednotlivých onemocnění pro snadnější orientaci v praxi.

1.Chronická onemocnění udětí předškolního věku

Barbora Plisková, Iva Žáková, Petr Snopek, Sylvie Chvatíková, Beáta Deutscherová

Chronická onemocnění negativně ovlivňují zdravotní stav dítěte amohou mít vliv na jeho fyzický, psychický asociální vývoj. Opakované zdravotní problémy mohou být zároveň prohlubovány akomplikovány (Mareš, 2022). Léčba těchto onemocnění ssebou často přináší další zdravotní požadavky, což může ovlivnit plnohodnotné zapojení dítěte mezi vrstevníky. Absence zdůvodu chronického onemocnění také přispívá ksociálně-emočním adalším problémům (Newacheck & Taylor, 1992).

Vliv dopadu chronického onemocnění na denní aktivity azpůsob života je rozmanitý azávisí na mnoha faktorech, včetně povahy onemocnění, stavu jedince před nemocí, významu pro jednotlivce, současné životní situace nemocného astupně rodinné asociální podpory (Chrastina et al., 2011; Falvo & Holland, 2017). Reakce dětí na chronické onemocnění je do značné míry ovlivněna jejich vývojovým stádiem vdobě výskytu, rodinným přístupem areakcemi širšího sociálního prostředí.

Pro děti předškolního věku hraje významnou roli imateřská škola. Zvládání nemocí vtěchto zařízeních představuje složitou amnohostrannou problematiku. Obeng-Gyasi (2018) aCao (2021) zdůrazňují význam jasných zásad apravidelného školení pro prevenci amanagement těchto nemocí. Problémy spojené se zvládáním nemocí vtěchto zařízeních jsou však evidentní. Kim (2012) aKonstantyner (2017) poukazují na obtíže, kterým čelí učitelé, zejména při péči oděti chronicky nemocné apři řešení poruch výživy apřenosných infekčních nemocí. Tyto studie společně zdůrazňují potřebu komplexního přístupu ke zvládání nemocí vpředškolních aškolních zařízeních, včetně efektivní zdravotní péče, jasných směrnic apravidelného vzdělávání zaměstnanců.

Teoretická východiska

Nemoc lze definovat jako porušení rovnováhy mezi organismem ajeho prostředím, které vyvolává důsledky vanatomických afunkčních změnách organismu. Medicína vnímá nemoc jako přírodní děj, který se snaží poznávat aovlivňovat, aby co nejvíce eliminovala odchylky od normy nalezené vanatomii afyziologii. Pro medicínu je člověk zdráv tehdy, když je anatomicky afyziologicky vpořádku. Jakákoli odchylka znamená patologii, tedy nemoc (Matějek, 2011). Pro pochopení toho, co nemoc znamená pro pacienta, můžeme vycházet zetymologie slova nemoc, které znamená „nemohoucnost, slabost“ nebo „nemít něco vmoci“. Nemoc vstupuje do pacientova života, mění jeho budoucnost asmysl života, což je nová zkušenost, kterou ssebou přináší (Matějek, 2011).

Nemoci klasifikujeme sohledem na délku acharakter jejich průběhu. Rozlišujeme nemoci krátkodobé (akutní) adlouhodobé (recidivující achronické).

Nemoci krátkodobé jsou charakteristické náhlým začátkem, rychlým průběhem aomezeným trváním. Vznikají zpravidla zplného zdraví, projevují se nespecifickými příznaky, jako je např. bolest hlavy, nechuť kjídlu aúnava. Jejich léčba probíhá vdomácím prostředí ana jejím konci dochází kznovuobnovení stavu zdraví.

Nemoci dlouhodobé často vyžadují dlouhodobou amnohdy iopakovanou hospitalizaci. Dlouhodobé nemoci jsou definovány dle Department and Health (2012) jako ty, které bývají charakterizovány přetrvávajícími nebo prodlouženými obdobími vysilujících nebo progredujících symptomů. Jejich dopad je život omezující nebo ohrožující. Vyžadují dlouhodobé zvládání pomocí farmakoterapie či jiné terapie. Dlouhodobá nemoc má podobu buď recidivující nemoci, anebo nemoci chronické.

Recidivující onemocnění se opakují nejméně třikrát do roka, ale vmeziobdobí mezi recidivami se neprojevují žádné funkční ani anatomické změny postiženého orgánu ani systému (např. herpes, mykózy).

Chronické onemocnění je definováno jako stav, který se vyznačuje dlouhotrvajícím, často celoživotním průběhem, aje považováno za dostatečně závažné, aby zasahovalo do běžných aktivit. Vyžaduje pokračující či následnou péči, jejímž cílem je zajištění co nejvyšší kvality života, ato stabilizací stavu azabránění komplikací (NZIP, 2021; Mareš, 2022; Čadová et al., 2015). Často je nutné do denního režimu osob schronickým onemocněním zařadit určitá režimová opatření (např. opakovaná chemoterapie, krevní transfuze, aplikace inzulinu, dechová asvalová cvičení, dietní návyky), která se promítají ido procesu výchovy, vzdělávání, pracovního aspolečenského uplatnění těchto jedinců (Čadová et al., 2015). Chrastina et al. (2011) na základě své analýzy identifikovali sedm charakteristik definujících chronické onemocnění: časový úsek trvání nemoci, ovlivnění aktivit jedince či jeho zdravotního stavu, dopad na kvalitu života chronicky nemocného, opoziční vymezení pojmu knemoci akutní, nemožnost kurativního ovlivnění nemoci, (postupné) zhoršování nemoci, nepředvídatelnost stavu, „celoživotnost“ daného stavu.

Chrastina et al. (2011) upozorňují ina nejasnost vdefinování uvedené problematiky, která spočívá vrozdílech obsahů dostupných definic. Autoři poukazují na skutečnost, že vpřehledech zahraničních odborných studií zaměřených na problematiku chronických onemocnění lze nalézt pojmy jako chronic illness achronic disease, ale také pojmy jako chronic long-term disease, long-lasting health condition nebo long-lasting illness. Tyto pojmy obvykle označují dlouhodobý nebo trvalý zdravotní stav člověka. Konkrétně je pak pojem chronic disease formulován jako objektivní adefinovatelný proces, který je charakterizován obdobími exacerbace aremisemi, stejně jako progresivní degenerací. Jedná se ostav sjasně stanovenou patologií aetiologií, který lze identifikovat na základě lékařských vyšetření atestů (Mareš, 2022). Chronic illness na druhou stranu reprezentuje subjektivní zkušenost jednotlivce schronickým onemocněním. Jde ozpůsob, jakým pacient prožívá avnímá svůj zdravotní stav (Sperry, 2006; Chrastina et al., 2011). Chronický stav (long-lasting health condition) je širší pojem, který zahrnuje jakoukoli dlouhodobou zdravotní potíž, ať už má jasnou diagnózu, nebo ne. Může zahrnovat jak nemoci (diseases), tak stavy (conditions), které jsou dlouhodobé anemají nutně definovanou příčinu. Toto označení může být používáno, když není zcela jasná přesná diagnóza nebo když se jedná oširší soubor symptomů. Chronický stav je tak možné chápat zanalyzovaných studií jako širší pojem, který zahrnuje dle některých autorů irůzné méně tradiční chorobné stavy (Bernell & Howard, 2016), poruchy apostižení, včetně poruch pozornosti, mozkové obrny aduševních onemocnění (Torpy et al., 2010). Jsou zde zahrnuty istavy související skombinacemi chronických onemocnění, které jsou udětí bohužel časté (Waters et al., 2008). Tento přístup je užitečný pro flexibilnější ainkluzivnější definici chronických stavů amůže zlepšit přístup kpéči apodpoře pro ty, kteří nejsou zahrnuti vtradičních klasifikacích (Bernell & Howard, 2016).

Dítě předškolního věku schronickým onemocněním ve školském systému

Prevalenci adopad chronických onemocnění udětí předškolního věku zkoumala řada studií. Janson (1994) zjistil, že 7,8 % jordánských dětí vtéto věkové skupině má postižení nebo chronické onemocnění. Dolzhykova (2023) uvádí vysokou míru chronické patologie uukrajinských předškoláků, včetně vad řeči, respiračních onemocnění aanémie. Ve Velké Británii má přibližně 10 % dětí ve věku 0–9 let dlouhodobé zdravotní potíže (Department of Health, 2012). Mareš (2022) však také upozorňuje na problematické zjišťování prevalence aincidence onemocnění ve školských zařízeních vČeské republice.

Děti vpředškolním věku mohou být negativně ohroženy aovlivněny nejen samotným onemocněním ajeho léčbou, ale ipřístupem rodičů aatmosférou vrodině. Onemocnění ahospitalizace mohou způsobit stres, úzkost aemocionální problémy, zejména pokud děti vnímají své onemocnění jako trest. Děti schronickými onemocněními jsou většinou ohroženy depresí asociálními obtížemi, což zdůrazňuje důležitost rané intervence (Curtis & Luby, 2008).

Rovněž problematické může být, pokud dítě vdůsledku chronického onemocnění nemůže navštěvovat mateřskou školu, jejíž cílem je podpora samostatnosti, sebevědomí asociálního začlenění. Vrodinných podmínkách totiž může docházet kpřílišné ochraně azabraňování rozvoji dítěte (Consolini, 2022). Ve společenském kontextu hraje vobdobí předškolního věku klíčovou roli socializace, která však může být onemocněním narušena. Vdůsledku onemocnění jsou děti konfrontovány sizolací, omezenými vztahy svrstevníky ačasto ztrácejí možnosti aktivního zapojení do sociálních interakcí. Děti schronickým onemocněním, které navštěvují mateřské školy, mohou mít specifické vzdělávací potřeby, ale ispecifické potřeby týkající se jejich zdravotního stavu aterapeutických opatření.

Dle školského zákona č. 561/2004 Sb. jsou děti schronickým onemocněním řazeny mezi děti, žáky astudenty se zdravotním znevýhodněním. Do této skupiny jsou zařazeny děti zdravotně oslabené, dlouhodobě nemocné as lehčími zdravotními poruchami vedoucími kporuchám učení achování. Berland (2009) aMareš (2022) však upozorňují na skutečnost, že vdůsledku specifik chronických onemocnění nabývají děti schronickými onemocněními neviditelného znevýhodnění. Mareš (2022) ve své studii užáků srovnává chronická onemocnění sonemocněními somatickými aupozorňuje na skutečnost jejich neviditelnosti pro okolí. Problémy dětí nemusí být patrné vdůsledku samotného onemocnění, léčby adalších aspektů, kvůli kterým děti mohou přicházet ovýznamné podněty, které jsou důležité pro další fungování, učení avzdělávání. Komplikací však mohou být inepřímé důsledky onemocnění vrovině psychologické asociální. Výzkumy ukazují, že chronicky nemocné děti jsou ohroženy psychickými abehaviorálními důsledky třikrát více než běžná dětská populace. Chronická onemocnění tak mohou negativně ovlivnit úspěšnost dítěte, jeho přístup kučení, včetně budování sociálních aemocionálních vazeb svrstevníky, nebo školní docházku (Hoffmann et al., 2018).

Dle Torpy et al. (2010) je tak žádoucí zajistit včasnou zdravotní péči anastavit komplexní přístup kdítěti schronickým onemocněním. Autoři se také domnívají, že vprevenci chronických onemocnění může mít mateřská škola nezastupitelnou roli. Může se jednat opředcházení chronickým onemocněním nebo zmírnění příznaků adopadů již vzniklého chronického onemocnění podporou zdravých stravovacích návyků již vraném věku dítěte, zařazením fyzické aktivity do každodenního programu mateřské školy azajištěním včasného diagnostického procesu pro efektivní nastavení procesu terapeutického. Výzvou pro učitele je tak zajistit, aby tyto děti dostaly audržely si přístup ke stejně kvalitním vzdělávacím programům jako jejich vrstevníci (Shiu, 2004). Výzkumy však také naznačují, že se učitelé často cítí nedostatečně připraveni na uspokojování potřeb všech dětí ajsou do značné míry špatně proškoleni vučení azačleňování dětí žijících schronickým onemocněním do kolektivu.

Ministerstvo školství, mládeže atělovýchovy aMinisterstvo zdravotnictví poskytují školám návod na zajištění zdravotní podpory dětem schronickými onemocněními. Tato podpora zahrnuje laické úkony, které mohou zaměstnanci školy provádět bez přítomnosti zdravotnického pracovníka. Škola má povinnost zajistit bezpečnost aochranu zdraví dětí ařešit akutní situace ve spolupráci se zdravotnickou záchrannou službou aposkytnout první pomoc. Rovněž je možné poskytnout ve školách laické úkony bez zdravotníka, což zahrnuje dohled nad medikací, dietními opatřeními, osobní hygienou, technickými pomůckami (např. inzulinové pumpy) adalší jednoduché zdravotní úkony. Pro tyto úkony se může vytvořit „plán zdravotní podpory“ ve spolupráci se zákonnými zástupci dítěte apraktickým lékařem. Pokud dítě potřebuje složitější zdravotní péči (např. cévkování, výměnu stomických pomůcek), musí být zajištěn zdravotnický pracovník. Škola není poskytovatelem zdravotních služeb, takže zákonní zástupci musí najít externí podporu, často spomocí domácí péče. Zaměstnanci školy musí být informováni opotřebách dítěte apokud souhlasí, jsou ve spolupráci srodiči zapojeni do podpory (Ministerstvo školství, mládeže atělovýchovy ČR & Ministerstvo zdravotnictví ČR, 2024).

Vsystému českého školství však prozatím neexistuje ucelená koncepce vpřístupu kdětem schronickým onemocněním. Pouze některé případy mateřských škol ve své filozofii tento přístup upravují. Vzahraničí se můžeme setkat spozicí školních sester, které zajišťují péči oděti schronickým onemocněním (Pufpaff et al., 2015). Včeském systému toto však neexistuje. Vzdělávání dětí schronickým onemocněním je řešeno legislativně. Zákon č. 561/2004 Sb. se zabývá vzděláváním žáků se speciálními vzdělávacími potřebami astanovuje, kdo je nositelem tohoto statutu, určuje instituce, které identifikují speciální vzdělávací potřeby, astanovuje možnosti opatření, včetně zavedení individuálního vzdělávacího plánu iasistenta pedagoga. Možnost zřízení pozice asistenta pedagoga vmateřské škole je závislá na doporučení školského poradenského zařízení, nejčastěji pedagogicko-psychologické poradny nebo speciálně pedagogického centra spolu se souhlasem zákonného zástupce dítěte.

Školní asistent je další možností aformou podpory. Jedná se však onepedagogického pracovníka, škola může projevit nárok na tuto pozici prostřednictvím tzv. šablon. Aby mohla mateřská škola získat personální podporu ve formě školního asistenta, musí identifikovat alespoň tři děti ohrožené školním neúspěchem zejména voblasti rodičovského vedení asociokulturně znevýhodněného prostředí. Školní asistent má vnáplni práce přímou nepedagogickou podporu dětí vmateřské škole vždy za přítomnosti pedagogického pracovníka. Náplní jeho práce může být např. nácvik základních činností, pomocné práce, podpora dětí při činnosti nebo soběstačnosti atd. Školní asistent poskytuje také podporu pedagogovi vadministrativní aorganizační činnosti (Ministerstvo školství, mládeže atělovýchovy ČR, 2020).

Vyhláška č. 14/2005 Sb., opředškolním vzdělávání, stanovuje, že je dětem se speciálními vzdělávacími potřebami zajištěna nezbytná pedagogická podpora. Touto pedagogickou podporou je učitel mateřské školy, případně asistent pedagoga za splnění zákonem stanovených podmínek ana základě rozhodnutí adoporučení školního poradenského pracoviště. Činnost asistenta pedagoga se řídí vyhláškou č. 27/2016 Sb., která ovšem směřuje především kžákům se speciálními vzdělávacími potřebami na primární avyšší úrovni vzdělávání. Vmateřské škole bývá asistent pedagoga doporučen jako personální podpora zajišťující vzdělávací potřeby avyrovnávání individuálních potřeb dítěte. Nárok na získání pozice asistenta pedagoga ale vzniká až od třetího stupně podpůrných opatření vztahujících se kdítěti se speciálními vzdělávacími potřebami sdopadem na vzdělávací proces dítěte.

Učitel dítěte schronickým onemocněním vmateřské škole

Ve většině mateřských škol vČeské republice hrají učitelé klíčovou roli vpodpoře dětí schronickým onemocněním, pokud asistent pedagoga není kdispozici nebo není přidělen. Kromě toho, že tyto děti vzdělávají, mohou být pověřeni ze strany ředitele poskytováním zdravotní podpory těmto dětem, pokud to odpovídá právním předpisům avnitřním pravidlům školy (Ministerstvo školství, mládeže atělovýchovy ČR & Ministerstvo zdravotnictví ČR, 2022). Je však klíčové, aby byli řádně proškoleni aměli potřebné informace ozdravotním stavu dítěte aodpovídající podpoře, kterou je třeba poskytovat. Dle Rámcového vzdělávacího programu (2021) patří mezi kompetence vpředškolním vzdělávání pomáhat dětem, rozvíjet vztah ke zdraví aupevňovat praktické dovednosti vedoucí kpodpoře jejich zdraví.

Dle Neuharth-Pritchett et al. (2022) je zásadní vytváření specifického přístupu učitele směrem kdětem schronickým onemocněním. Mezi tyto přístupy patří zejména další vzdělávání učitelů, možnost absolvovat odborné kurzy asemináře sdanou tematikou ipraktickými ukázkami. Za důležité považují vzdělávání učitelů vkomunikaci slékaři arodinami pro zajištění optimálních podmínek pro vzdělávání dítěte schronickým onemocněním vmateřské škole. Dále autoři zmiňují důležitost ve vyhledávání relevantních informací zpozice učitele, schopnost rozumět odborným výrazům aorientovat se vproblematice chronických onemocnění udětí vmateřské škole. Přístup učitele by se měl promítnout také při práci scelou třídou. Edukace učitelů by měla směřovat kvytváření optimálního klimatu ve třídě, seznamování dětí sprojevy chronického onemocnění, realizaci dramatického ztvárnění případů, kdy dojde knáhlým komplikacím, atd. Zásadní je také vytváření školních zásad, pravidel apostupů při vzdělávání dětí schronickým onemocněním apředcházení nenadálým situacím. Autoři se dále věnují přístupům voblasti komunikace srodinami apodpory inkluzivního vzdělávání dětí schronickým onemocněním. Domnívají se, že povědomí učitelů azvýšení jejich profesionality bude mít také kladný dopad na celou osobnost dítěte schronickým onemocněním.

1.1 Rýma

Barbora Plisková

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti srýmou vmateřské škole

1.2 Astma bronchiale

Petr Snopek

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti sastmatem vmateřské škole

1.3 Cystická fibróza

Sylvie Chvatíková

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti scystickou fibrózou vmateřské škole

1.4 Potravinové alergie

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti spotravinovou alergií vmateřské škole

1.5 Celiakie

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti sceliakií vmateřské škole

1.6 Dětská obezita

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti snadváhou aobezitou vmateřské škole

1.7 Diabetes mellitus

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti sdiabetem mellitus vmateřské škole

1.8 Epilepsie

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti sepilepsií vmateřské škole

1.9 Závislost na digitálních
technologiích

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti nadměrně užívající nebo závislé na internetu vmateřské škole

1.10 Kožní onemocnění

Terminologie

Původ aprojevy onemocnění

Diagnostika aléčba

Děti skožním onemocněním vmateřské škole