Upozornění pro čtenáře a uživatele této knihy
Všechna práva vyhrazena. Žádná část této tištěné či elektronické knihy nesmí být reprodukována a šířena v papírové, elektronické či jiné podobě bez předchozího písemného souhlasu nakladatele. Neoprávněné užití této knihy bude trestně stíháno.

Automatizovaná analýza textů nebo dat ve smyslu čl. 4 směrnice 2019/790/EU a použití této knihy k trénování AI jsou bez souhlasu nositele práv zakázány.

Jaine Diamond

Hříšný jako Jesse

Z anglického originálu Dirty Like Me vydaného nakladatelstvím DreamWarp Publishing Ltd., v New Yorku v roce 2016 přeložila Josefína Králová
Jazyková redakce Michaela Merglová
Sazba TYPA, spol. s r. o., Praha
Obálka Šimon Jimel
Odpovědná redaktorka Jana Balharová

Vydala Grada Publishing, a. s., pod značkou COSMOPOLIS
U Průhonu 22, Praha 7
obchod@grada.cz, www.grada.cz
tel.: +420 234 264 401
jako svou 10 065. publikaci
První vydání, Praha 2025
Vytiskly Tiskárny Havlíčkův Brod a.s.

Copyright © 2016 by Jaine Diamond
Czech edition © Grada Publishing, a. s., 2025
Translation © Josefína Králová, 2025
Cover photo © IgorVetushko /Depositphotos.com

ISBN 978-80-271-7997-8 (ePub)
ISBN 978-80-271-7996-1 (pdf)
ISBN 978-80-271-5503-3 (print)

Kapitola jedna

Katie

Neměla jsem v úmyslu vtrhnout tam jako velká voda.

Naopak, chtěla jsem nejdřív zaklepat a vejít jako civilizovaná osoba. Ale Max měl jiné plány. Zaprvé, byl to pes, a zadruhé věděl, že jdeme překvapit mou nejlepší kamarádku Devi. Devi byla absolutní kost a Max krásné holky žral. Stačil mu jediný pohled do pootevřených dveří její kanceláře a začal nadšeně mávat mokrým ocasem, jako vítr vystartoval kolem recepce a vylekal pár jejích kolegů.

„Držím ho!“ vyhrkla jsem a vrhla jsem se za ním, jenže on už mezitím čumákem rozrazil dveře. Než jsem ho dohnala, můj vzpurný černý labrador už si v záchvatu šťastného vzrušení vytřepával vodu z kožichu a Devi spolu s dalšími třemi lidmi, kteří stáli uvnitř, obdrželi studenou sprchu. Naštvaně jsem se ho chystala popadnout za obojek.

Nestihla jsem to.

A tak jsem rozpačitě balancovala na prahu, v ruce plechovku s miniaturními koláčky, kterou jsem otevřela ještě v hale, a pusou jsem k Devi vysílala neslyšné promiň.

„Čau, Katie!“ rozzářila se Devi a přátelsky Maxe podrbala za ušima. „Maxi, ty jsi úplně mokrej!“ Hodila po mně pohledem, který říkal: Ráda tě vidím, ale co to má sakra znamenat?

„Ehm… ahoj,“ odpověděla jsem. Devi pracovala v agentuře, která zastupovala modelky, herce a herečky, takže jsem byla zvyklá potkávat u ní v kanceláři samé krásné lidi. Většinou jsem se k ní ovšem nevřítila uprostřed schůzky, se psem, mokrá jako cácora a v džínách s fleky od barvy. „Za toho psa se omlouvám. Pojď sem, Maxi,“ řekla jsem a upřela na něj pohled, který nařizoval: Okamžitě ke mně, ty obludo jedna chlupatá. Max ten pohled znal a samozřejmě ho ignoroval, jelikož Devi i její půvabná návštěvnice ho právě láskyplně hladily.

„Nic se neděje, právě jsme končily.“ Devi mi rukou naznačila, ať nikam nechodím, přestože jsem vážně měla sto chutí chňapnout toho desperáta a vypadnout pryč. Cítila jsem se hloupě nesvá a skoro nahá, protože jsem si vzala jen krátké bílé tílko, čehož jsem litovala už dvě vteřiny poté, co se spustil déšť. Zatímco Devi rychle shrnovala, na čem se s hosty dohodli, sčítala jsem ztráty. No jasně, pod zdánlivě neexistujícím tílkem mi prosvítala fialová podprsenka.

Super.

Když tiskla ruku namakanému chlapíkovi v košili s krátkým rukávem, zaznamenala jsem na jeho svalnaté paži pár tetování, ale to bylo tak všechno. Moji pozornost totiž upoutal ten druhý. Jaksi podvědomě, instinktivně mě přitahoval ještě dřív, než jsem si to stihla uvědomit.

Navíc zíral přímo na mě.

Nebo aspoň na moje průsvitné tričko.

Devi se vydala ke dveřím, aby svoje hosty vyprovodila, a tak jsem ustoupila stranou a s plechovkou v ruce se snažila splynout se zdí. Blížil se ke mně. Byl vysoký a ramenatý a temná, neposlušná hříva vlnitých vlasů nepochybně budila dojem, že ji ani ne před minutou v posteli rozcuchala nějaká mrcha s obrovskou klikou. Rozhodně mu to seklo. Na sobě měl přiléhavé černé tričko, přes které jsem jasně rozeznávala vypracované břišáky, a děravé černé džíny mu obepínaly dlouhá, pevná stehna…

Nejspíš se mi zavařily mozkové závity, protože jsem zůstala upřeně zírat na ty džíny, respektive na místo, kde byly vyboulené. Když jsem odtrhla pohled, zjistila jsem, že do mě zabodává melasově hnědé oči.

Žádný div, vždyť mě zrovna přistihl, jak ho sjíždím s dychtivostí nadržené úchylačky.

Odkašlala jsem si, protože jsem zničehonic cítila v krku knedlík. „Koláček?“ Máchla jsem plechovou krabicí a zvedla ji mezi nás, abych mu zakryla výhled na moji podprsenku. „Třešňový.“

Loupl očima po plechovce, v níž se skvělo pečlivé aranžmá dvou tuctů řemeslných miniaturních koláčků, na nichž přes mřížku z těsta prosvítala moje vyhlášená třešňová náplň. Pak se znovu zadíval na mě. Měl ty nejdelší a nejtmavší řasy, jaké jsem kdy u chlapa viděla. Vystouplé lícní kosti. Šťavnaté rty stvořené k líbání. Pevné čelisti potemnělé asi tak třídenním strništěm. A pak ty nádherné tmavé oči, ze kterých se mi bouřila krev a tváře mi rudly jako puberťačce.

„Možná jindy,“ odtušil hlubokým, dunivým sexy hlasem, čímž rozvibroval jisté partie mého těla, které už pěkně dlouho žádné vibrace nezažily. Když mi věnoval mírný, ale přesto omračující úsměv, všimla jsem si, že mu něco cinká o zuby. Že by piercing?

Ale ne. Bonbón.

Skořicový. Dech mu voněl skořicí.

Loupla jsem pohledem po Devi. Stála s ostatními ve dveřích a se zájmem mě pozorovala.

Zatímco jsem tam stála v okouzlení, známý oportunista Max zabořil nejpřitažlivějšímu chlápkovi světa do dlaně svůj čumák. Když se nechával drbat za plyšovýma ušima, všimla jsem si, že můj objekt má na prstech masivní stříbrné prsteny a silné předloktí mu objímají vytetovaná černá křídla.

„Dej pokoj, Maxi.“ Přitáhla jsem Maxe k sobě, aby chlap mohl projít. „Pardon. Asi… se mu líbíte.“ Max dával normálně přednost ženám, ale v tomhle případě jsem proti jeho vkusu mohla sotva něco namítat.

Nejpřitažlivější chlap planety neodpověděl. Vlastně neměl šanci, protože se do toho vložila jako vždy šarmantní Devi a všechny tři návštěvníky čile vyprovodila ze dveří.

Plechovku s koláčky jsem jí pokládala na stůl s pocitem, že se mi hlavou prohnal hurikán nebo tropická bouře, žádné vancouverské mžení. No vážně, než holka potká chlápka, co jí očima vyšuká duši z těla, zasloužila by si aspoň varování.

To jsem mu fakt nabídla koláček?

S třešňovou náplní?

Ježíši. Jako po másle.

Urovnala jsem Maxe do poslušné hroudy na koberci pod pracovním stolem a nařídila mu zůstat. Mezitím se Devi vrátila a zavřela za sebou.

„Já vím,“ rozplývala se, „ten je fakt šukamózní, co?“

To teda jo. Dobře jsem ale věděla, že na tohle nesmím odpovědět upřímně. Když jsem se svojí nejlepší kámošce naposledy jen tak, jakoby nic, zmínila o jednom hezounovi, kterého jsem zahlédla u nich v agentuře, vzala si do hlavy, že nám zařídí rande naslepo. A když takovému sexy modelovi dohazují někoho, o kom předpokládá, že to bude sexy modelka, a ono se ukáže, že je to jenom obyčejná holka, tak se to prostě nemůže vyvinout dobře. Pro tu obyčejnou holku.

Devi naštěstí ani nečekala, co odpovím. „Ježíši, Katie.“ Došla ke mně se dvěma kelímky kafe. „Co to jako bylo?“

„Já vím. Max ti jako splašenej vtrhne do kanclu –“

„To nemyslím.“ Rozpřáhla ruce, jako by mě objímala, a pak sklopila oči k mému hrudníku. „Vypadáš jako rajcovní zmoklá myš. Ty nemáš deštník?“

„Měla jsem plné ruce.“

Devi se zakabonila. „Neříkej, že jsi v dešti jela na skejtu. Víš, že to nesnáším.“

Lehce jsem protočila panenky. Moje okouzlující nejlepší kámoška nikdy nejevila pochopení pro láskyplný vztah, který panoval mezi mnou a mým skateboardem. Jistě, sama jezdila v luxusním SUV, které jí pořídili rodiče, a bydlela ve vlastním apartmá v obří rodinné rezidenci, takže jí moje šetrnost nic moc neříkala. A pokud šlo o můj oblíbený dopravní prostředek, považovala ho za projev riskantního chování. Bohužel s ní moje starší sestra byla zajedno. „Becca už mě seřvala, když jsem u ní vyzvedávala to kafe.“

Devi přede mě s nespokojeným výrazem postavila moje třešňovo-vanilkové latté a podezíravě si změřila pohledem minikoláčky. „Tys pekla.“

„Jenom pár koláčků.“ Hodila jsem sebou do jednoho z křesel, které se pořád ještě vznášelo ve feromonovém oparu toho samce. Zhluboka jsem ho nasála a vychutnávala si přetrvávající aroma skořice smísené s pižmem a sotva znatelným, ale opojným pachem teplého, čistého mužského těla.

„Katie.“

„Co?“ Zvedla jsem oči. Devi si mě vyčítavě prohlížela.

„Jenom koláčky?“

„A taky pár čajových bochánků.“

Pozvedla jedno tenké obočí.

„A nějaký sušenky,“ dodala jsem.

„Jaký?“

„S kousky čokolády.“

„Aha.“

„A ještě s vlnkama z pekanovýho másla.“

„Já to věděla. Co se stalo?“

„Nic.“

„Blbost. Připadáš mi…“ Devi po mně ze strany loupla očima. „Nadržená.“

„Já nejsem nadržená,“ lhala jsem. Kdo by taky nebyl, kdyby právě absolvoval takovou imaginární šukačku? Moje hlava ještě teď vykazovala známky nedostatečného dokrvení.

Devi se posadila za stůl. Byla nádherná jako vždycky: tmavé vlasy sčesané dohladka, s bezchybnou pletí v odstínu kapučína kontrastovala sametově rudá rtěnka, černý top bez rukávů doplňoval masivní náhrdelník a legíny s leopardím vzorem, to všechno za účelem schůzky, kterou právě absolvovala. Móda byla jen jednou z mnoha cest, jimiž Devi navazovala harmonii a porozumění s lidmi.

Zato já jsem za vrchol harmonie považovala stav, kdy jsem si dokázala obout dvě stejné boty.

„Tak to vyklop.“ Sebrala hromádku fotografií modelek a nacpala je do složky. „Mám deset minut do další schůzky. Co se děje?“

„Nic. Jenom se nám po tobě zastesklo.“ Nelhala jsem. Pracovala v jednom kuse přesčas, což sice bylo super pro její kariéru, ale pro mě nic moc.

„Taky mi chybíte.“ Natáhla se pod stůl a podrbala Maxe. „Ale proto jsi sem přece nevtrhla jako velká voda.“

„Ještě jednou se omlouvám. Chtěla jsem s tebou jenom mluvit. A říkala jsem si, že takhle ti to aspoň povím do očí.“

„A co?“

Nadechla jsem se a vzdychla. „Myslím…, že už jsem možná připravená.“

Devi se rozzářila, hned se ale ovládla a trochu zchladla. „Vážně?“ Opravdu dělala, co mohla, aby nezačala skákat radostí. Bylo to vlastně roztomilé.

„Já vím, že to samé už mi říkáš strašně dlouho, ale… potřebovala jsem si k tomu dojít sama.“

„No jasně.“

„Hrozně dlouho jsem prostě připravená nebyla, chápeš? A pak už možná jo, ale měla jsem strach. A bylo tak děsně snadný se před tím schovávat. Ale teď…“

„Co teď?“ Devi zamrkala tmavými řasami, v očích naději.

Napila jsem se latté. „Určitě máš na tohle čas?“

„Do háje, to si piš.“

„Tak jo. Asi potřebuju jít na rande.“

„Kurva, sláva, halelujá!“

„Dobře. Ehm… tohle mi prostě nejde.“ Už jen vyslovit to nahlas před Devi mě uvrhlo do nervozity. Obzvlášť, když z ní nadšení doslova prýštilo.

„Co máš na mysli? Seznamování?“ Devi usrkla kávu a mávla ke mně prsty s dokonalou manikúrou. „To jenom tvrdíš, protože reálně na to nikdy nedojde. Jak můžeš být v něčem dobrá, když to vůbec netrénuješ?“ Zakmitala obočím nahoru dolů, až jsem se rozesmála.

V poli seznamování byla Devi absolutní profík. Naproti tomu jsem já připomínala věčnou začátečnici, tak nějak z podstaty.

„Zlato, nepochybuj o tom, že potkáš chlapa, co tě úplně odstřelí. Jenom musíš jít s kůží na trh.“ Devi zabzučel mobil a ona se podívala na displej. „Aha, tohle bych měla vzít.“ Zvedla to. „Nazdárek, Maggie!“

Odloudala jsem se k hromadě časopisů na konferenčním stolku. V poslední době jsem si zvykala na to, že se o Devi musím dělit s jejím druhým životem. Což byl jen další signál vesmíru, že si potřebuju vybudovat svůj vlastní.

Klesla jsem do pohovky a začala listovat francouzským vydáním Vogue. Max se ke mně přidal, uložil se mi k nohám a já mu projížděla hustou srst teniskou. Devi to s lidmi uměla, byla přirozený talent. Sama už pustila k vodě víc nápadníků, než jsem já vůbec kdy poznala. Nikdy ji ani nenapadlo, že by nešla s kůží na trh. Zato já jsem při představě, že se mám dobrovolně vystavit odmítnutí a zklamání, dostávala žaludeční křeče.

Přesto měla pravdu. Když budu trčet doma se psem, nikdy nikoho nepotkám.

Ne že bych se vůbec nesnažila.

„Tak jo? Aha, dobře…“

Zpozorněla jsem, protože Devi měla najednou v hlase zvláštní tón. Špatné zprávy? Krátce se na mě podívala, ale z toho pohledu jsem nevyčetla nic.

„Hmmm… Fajn. Tak jo… Kdepak, to není problém. Naprosto chápu.“ Vrátila jsem se k časopisu, zatímco ona stručně ukončovala hovor a přitom dokola opakovala „určitě“, „bez problému“ a „samozřejmě“.

Když zavěsila, znovu jsem k ní zvedla oči. Hleděla na displej, jako by se jí chystal podat vysvětlení toho, co se právě stalo. „Páni. To teda bylo zajímavý.“

„Nějaká klientka?“

„Ne. Maggie Omuraová. Před chvílí jste se tu potkaly.“

„Aha.“ Jasně. Roztomilá brunetka, jeden přitažlivý chlápek a druhý ještě mnohem přitažlivější. „Maxovi se líbila. Viď, Maxi?“ Když Max uslyšel svoje jméno, spokojeně štěknul.

Devi se pohodlně opřela a zadívala se na mě. „Kromě ní jsi tu potkala taky Jesseho Mayese, který už se ti samozřejmě úplně vykouřil z hlavy…“

„Koho?“ Usilovně jsem srkala pěnu z kávy.

Devi povzdechla. „No tak, Katie. Děláš si ze mě srandu? Jesse Mayes.“

„Kdo to je? Ten, co odtud odcházel?“ Předstírala jsem, že mě zcela uchvátil jakýsi deodorant ve Vogue. „Nějaký tvůj model?“

„Kéž by. Jesse Mayes patří k nejžhavějším rockovým hvězdám planety a ty bys jako moderní mladá žena měla vědět, o kom tu mluvím.“

Došlo mi, že to o té „moderní mladé ženě“ byla narážka na naši debatu z minulého týdne. Poznamenala tehdy, že můj byt vypadá jako brloh její babičky. Nejdřív jsem zuřivě hájila svoji hudební sbírku (na deskách), svůj domácí telefon (se šňůrou) a svou televizi (neexistující), ale pak mi došlo, že má možná pravdu a že se možná jen bojí, aby se z její nejlepší kámošky nestala ve věku pouhých čtyřiadvaceti let stará panna. A možná nebyla daleko od pravdy.

I tak jsem jí věnovala svůj nejlepší pohrdavý pohled. „No a?“ Načež jsem se opět ponořila do studia časopisu, protože jsem neměla ani páru, kdo je Jesse Mayes. Kromě toho, že je to nejvíc sexy chlap v celém známém vesmíru.

„No, a tak jsem si myslela,“ odtušila, „že máš ráda Dirty.“

„Dirty co?“

„Kapelu. Dirty.“

„No jo. Kdo by neměl?“ Znovu jsem zvedla oči. „Chceš říct, že s nima hraje?“ Muziku jsem měla v malíčku. Svým způsobem jsem na to byla hrdá. Ale lidi? Přes lidi jsme tu přece měli Devi.

„Je to jejich kytarista. A zpívá jako sexy bůh.“

Tomu se dalo věřit.

„Zrovna vydává sólové album a natáčí tady ve městě klip. Holka, která v něm měla hrát roli jeho přítelkyně, se na to vykašlala.“ Devi si prstem poklepala na nos. „Od nás z agentury samozřejmě nebyla.“

„Samozřejmě,“ opakovala jsem, ovšem upřímně, ztratila jsem se už někde u „sexy boha“. Právě jsem se totiž snažila vytáhnout z paměti všechny písničky od Dirty, které jsem znala, a představovala si, jak asi Jesse Mayes vypadá s kytarou na krku a při zpěvu v záři reflektorů, celý zbrocený potem.

„Prostě…“ Devi se napila kávy a upřela na mě zrak přes okraj kelímku. „Zkrátka a dobře, před nějakým časem jsem na jednom večírku poznala Maggie. Dělá u Dirty asistentku jejich manažerovi – toho taky znáš, je to ten potetovaný maník.“

Jasně. Krasavec číslo dvě.

„Maggie jim hodně pomáhá s reklamou a marketingem a kdo ví čím ještě, takže jsme přirozeně pořád v kontaktu.“

„Přirozeně.“

„Včera večer mi zavolala. Snaží se tu roli přeobsadit, jenže mají problém vypáčit z pana Božského, co by si vlastně přál. Maggie věděla, že dneska budou poblíž, a tak využila příležitosti a dovlekla ho osobně až sem, aby si u nás nějakou vybral.“

„Tak ta bude mít kliku.“ Dál jsem listovala časopisem, ale stránky jsem neviděla. Zato jsem v duchu viděla Jesseho Mayese bez trička.

„Přesně tak. Právě si u nás jednu modelku vybrali.“

„Tak to máš dobrý, ne?“

„Jo, Katie, mám to dobrý. A teď mě sleduj.“ Devi vstala, obešla stůl a sebrala mi Vogue. „Rozmysleli si to. Maggie teď volala, abych to zrušila.“

„Aha. Sakra, to mě mrzí.“ Ale proč to Devi do mě takhle hustí?

Vehementně hodila můj Vogue zpátky na stolek. „Odvolali ji. Protože chtějí tebe.“

Kapitola dvě

Jesse

Jestli mě na životě rockové hvězdy fakt něco prudilo, bylo to natáčení videoklipů.

Byla to neskutečná nuda, nebo spíš absolutní nejistota. Buď se strašně spěchalo, nebo se čekalo, celý zkurvený den.

Taky to byl totální nesmysl. Půlku dopoledne jsem strávil natáčením, jeden záběr za druhým. Otevírat pusu a jako hrát na kytaru, otevírat pusu bez trička, otevírat pusu s kytarou a bez trička. A nejhorší ze všeho bylo to debilní předstírání.

Zbytek dopoledne jsem pak strávil na telefonu v jednom z Brodyho pokojů pro hosty, kde mě kostymérky strojily jako nějakou odpornou fuchtli. Dokonce se do toho vložila i Maggie, která se pokaždé zjevila mezi dvěma štendry s oblečením a v ruce třímala další džínsy, které byly k nerozeznání od všech ostatních, které jsem už zkoušel. Do prdele s tím.

Shodil jsem ze sebe ty, co jsem měl na sobě, a tentokrát jsem s nimi nechal sjet dolů i spodní prádlo. Skopnul jsem je z chodidel, postavil jsem se tam, jak mě pánbůh stvořil, a řekl jsem: „Tak ať se práší za kočárem, dámy.“

Maggie to vzala jako profík, protože profík byla, a s nesouhlasným zamračením předala to, co ze mě odpadlo, dál. Jedna z kostymérek vypadala, že si právě překousla jazyk, a dalo jí strašnou práci nekoukat mi na ptáka. Ta druhá málem něco řekla, zatímco jsem se soukal do dalších kalhot, tentokrát naostro, a zapnul si je. Ale udržela se.

„Dokonalý.“ Zamířil jsem ke dveřím.

„Jessi!“ křikla za mnou Maggie. „Ještě potřebujeme tričko.“

„Klidně.“ V chůzi jsem na sebe hodil svoje triko. „Je úplně fuk, co mám na sobě.“

Vydal jsem se po schodech dolů do té natáčecí vřavy a cestou jsem rukou odstrčil tak pět nebo šest lidí, co se mnou chtěli mluvit. Každý z nich by mi nejspíš donesl, cokoli bych si přál, ale já už měl vážně až po krk toho, jak mě všichni postrkovali, upravovali a obsluhovali.

Doopravdy jsem si přál jenom jedno: přežít tenhle zkurvený den a dostat se do L.A.

V Brodyho baráku se tlačilo strašně moc lidí. Filmaři, management kapely, sekuriťáci, kostymérky, maskérky a taky celá horda modelek, které na to natáčení angažovali. Díky nim ten obrovský barák připomínal autobus, se kterým jsme projeli naše první turné s Dirty – totálně přecpaný všemožnými parazity.

Všude po domě byly rozeseté reflektory, kamery se spoustou výbavy a všechno možné harampádí, které potřebovali k natočení ranní scény v obýváku. Bylo by bývalo jednodušší prostě uspořádat pařbu a nechat lidi, ať udělají bordel, než se snažit, aby to vypadalo jako ráno po večírku. Zane to i navrhnul, ale Brody to samozřejmě vetoval.

Minul jsem obývák, kde zrovna chystali tu scénu a technici stavěli kameru na koleje. Byl tam i Zane, kterého všechny přítomné ženské obletovaly jako včely diviznu, jemně se ho dotýkaly houbičkami s mejkapem a prsty mu upravovaly vyšisované blond vlasy, zatímco on přitom hůlkami pojídal cosi z misky.

Zane a Dylan, moji spoluhráči z kapely, mi v tom videu – byl to druhý single z mojí debutové sólové desky – hráli kamea. Protože se album jmenovalo Sunday Morning, Brody se mě onehdy zeptal, jak si takové ideální nedělní ráno představuju. Odpověděl jsem, že bych to viděl na dobrou šukačku, on se toho chytil a koncepce videoklipu byla na světě. Zane s Dylanem se budou po večírku s partou koček povalovat v bezvědomí v obýváku. Na natočení téhle scény budou stačit tak dvě vteřiny, protože nebudou dělat nic než ležet. Mezitím si to budu já rozdávat s tou modelkou, co bude hrát moji holku, což nejspíš potrvá hodiny a hodiny, protože jí přitom budu muset na playback odzpívat celou písničku a kameraman to nejspíš bude chtít zabrat z miliónu různých úhlů.

Už teď jsem umíral nudou.

Nakouknul jsem do jídelny. Byla skoro prázdná, až na pár krásek, které se prohlížely ve velkém zrcadle na zdi a v mezičase dělaly oči na Dylana ve vedlejším hudebním pokoji. Ten seděl ve svém kiltu za bicí soupravou, kecal s Brodym, cpal se sushi ve tvaru kornoutu a jejich pozornost přijímal bezstarostně až netečně, jak pro něj bylo typické.

Zrovna jsem se taky chystal vrhnout na sushi, když jsem koutkem oka zpozoroval holku, která o samotě postávala na druhé straně stolu.

Vypadala jinak než ty ostatní, které se flákaly po domě. Jednak byla na modelku moc malá. A zatímco ony jídlo zvysoka ignorovaly, tahle nad ním se zájmem kroužila. Topila se v obrovském županu a připadala mi roztomile zmatená.

„Všechno v pohodě?“ Vzal jsem si jednu z avokádových rolek, které si prohlížela, a celou jsem si ji hodil do pusy.

Podívala se na mě a už beztak velké oči se jí ještě rozšířily. Měly hezký tyrkysový odstín, který pěkně kontrastoval s tmavými vlasy. Zdála se mi možná trochu povědomá. Na druhou stranu, aby ne, když mi celý předchozí měsíc strkali před obličej stovky fotek modelek.

„No… Prostě nevím, co si dát. Dali mi brčko, abych mohla pít a nesetřela si rtěnku, a župan, abych si neušpinila šaty.“ Zvedla láhev s vodou, kterou držela v ruce. Z otvoru trčelo brčko. „Jenže netuším, jak mám jíst, aniž bych zničila tohle.“ Rukou si mávla před obličejem.

„Jez, na co máš chuť,“ odpověděl jsem. „Holky ti to opraví.“

Nejistě si skousla spodní ret.

„Ale jestli si ukousneš ret, tak to bude horší.“

Nechala toho a začervenala se. Ten nádech barvy na lících mi neunikl, přestože měla na bezchybné pleti nanesenou silnou vrstvu krycího mejkapu. Pousmála se. „Díky za profesionální radu.“

„A taky máš rtěnku na zubech,“ dodal jsem a hodil si do pusy cherry rajčátko.

„Sakra.“ Přejela si přední zuby jazykem.

„Jestli se fakt bojíš, dej si tohle.“ Přistrčil jsem k ní misku s rajčátky. „Těma si o rty ani nezavadíš.“ Mrkl jsem na ni a ona zase zrudla.

Ta holka byla prostě k sežrání. Smůla, že na mě v jednom kuse obdivně zírala.

Na druhou stranu… fanynku jsem už nepíchal celou věčnost.

„Hej, Jessi!“ Do jídelny vešla Maggie. „Další záběr je připravený. A pak už přijde ta tvoje scéna s Katie.“

„S kým?“

„S Katie.“ Maggie se koukla na mě, pak na tu holku a zvedla ruku se zdviženým palcem. „Tvoje přítelkyně pro dnešní den. Setkali jste se v té agentuře.“

Ještě jednou jsem si ji pomalu prohlédl – teda aspoň to, co mi župan dovolil. „Co se stalo s tou blonckou?“

Maggie se zatvářila podrážděně. „Tu jsi nechtěl, pamatuješ?“ Pamatoval jsem se. Rád jsem si z Maggie střílel. „Sotva jsme vyšli z kanceláře, prohlásil jsi, že je – cituju – tuctová.“

„Protože jsem neměl páru, kterou jsi vlastně vybrala.“ To byla pravda. Když se Brody s Maggie na té schůzce probírali nabídkou modelek, já jsem v duchu vymýšlel texty k písničce.

Maggie přimhouřila oči. „Já to věděla.“ Znovu ukázala na tu dívku v županu, která tam stála jako kolouch ve světlech náklaďáku. „Ještě štěstí, že jsme vybrali někoho jiného. Katie. Pamatuješ?“

Zíral jsem na tu dívku, a konečně mi to došlo.

Ta holka v mokrém tričku.

Tehdy vypadala jinak. Nenalíčená, mokré vlasy, trochu zadýchaná.

Byla sexy, aniž se snažila.

Teď to bylo chtěné a rozpačité.

Maggie vztekle odfrkla. „Kašli na něj,“ řekla směrem ke Katie. „Má blbou náladu. Už nejmíň rok.“

„Už si vzpomínám.“ Díval jsem se Katie do očí a Maggie si nevšímal. „Třešňový koláčky.“

Tváře jí znovu zrůžověly. Sakra, fakt byla roztomilá.

To natáčení mi najednou připadalo mnohem, mnohem zajímavější.

„Kdo má koláčky?“ Dorazil Zane a trvalo mu celé dvě vteřiny, než zaostřil pohled na Katie. A už ho neodtrhnul.

Super.

„A ty jsi kdo?“ optal se.

„Ehm… Katie,“ odpověděla.

Zane – protože takový už byl – se obtěžoval obejít celý dlouhý stůl, jen aby ji vzal za ruku a políbil ji. „Moc rád tě poznávám, Katie. Já jsem Zane.“ A upřel na ni ten svůj hypersonický, ledově modrý vikingský pohled, ten, po které mu holky samy skákaly do postele.

„Bezva,“ prohodila Katie. A zírala na Zanea, protože tohle dělaly všechny.

„Tak jo,“ uzavřela Maggie debatu, došla ke Katie a odtáhla ji pryč. Patřila k té hrstce žen, u kterých jsem zaznamenal, že jsou vůči těm Zaneovým nesmyslům imunní. „Zanea si nevšímej. Takhle to koulí na každou.“

Kdepak, na každou ne. Jenom na ty, které chce ojet.

Když spolu zmizely, Zane se kouknul na mě. A strnul, když k němu doputoval můj nevyslovený signál. „Co je?“

Zamířil jsem ke dveřím a srazil se v nich s kostymérkou, která mi nesla zase nějaké tričko.

„Tuhle ne,“ pronesl jsem a vyšel ven.

Kapitola tři

Katie

Nikdy v životě jsem se necítila takhle mimo sebe.

Problém byl v tom, že jsem tak dlouho postávala na okraji vlastního života, až jsem skoro zapomněla, kdy jsem to opravdu já.

A přesně proto jsem skončila tady. Dopustila jsem, aby mě, Katie Bloomovou, obyčejnou holku beze špetky zkušeností s herectvím nebo modelingem, nejlepší kámoška přesvědčila, že dokážu zahrát suprovou a megacool přítelkyni rockové hvězdy v novém rajcovním klipu Jesseho Mayese.

Co jsem si myslela, do prdele?

Dneska se mi vůbec poprvé v životě začaly regulérně potit i dlaně.

Otírala jsem si je do látky v kapsách plyšového županu, zatímco jsem klopýtala v závěsu za Maggie tím obrovským domem, který prý patřil Jesseho manažerovi Brodymu, tomu potetovanému chlápkovi, kterého jsem potkala u Devi v kanclu. Tentokrát jsme se seznámili doopravdy a z něho přitom stříkaly takové dávky sexy šarmu ve stylu „je to business, ale taky rock’n’roll“, že mi úplně zdřevěněl jazyk. Ulevilo se mi, když mě před ním ta neuvěřitelně hodná Maggie zachránila. A to samé pak udělala, když došlo na Zanea. Protože co bych, sakra, asi tak já mohla povídat Zaneu Traynorovi, frontmanovi s charismatem, jakému nebylo rovno od časů, kdy se v kožených kalhotách předváděl Jim Morrison?

No jasně, že když jsem dostala tenhle džob, prošmejdila jsem Google. A to pořádně.

Frontman kapely Dirty měl tělo boha lásky a hlas, pro který očividně zaprodal duši ďáblovi. A jo, byl sice nádherný, ale zírala jsem na něho jen proto, že jinak by mě zase do svých hlubin vtáhly oči Jesseho Mayese.

Což představovalo vážnou hrozbu pro moje duševní zdraví.

Když se na mě ten chlap díval, děly se s mým tělem věci, které se nedají popsat jinak než jako dočasné, zato absolutně pohlcující hormonální šílenství. Bylo to opojné, vzrušující a děsivé a já se fakt potřebovala dát dohromady, než se začne natáčet ta scéna. Očekávalo se ode mě, že se v klidu zhostím úlohy jeho přítelkyně, která se s ním přirozeně promenuje po večírku nebo tak něco, ne že budu upadat do extáze jako pipka, která tají, že je ještě panna, a na kterou to přijde, sotva do ní idol šťouchne ramenem.

Tím hůř, že si na to natáčení přivedl všechny ty svoje legendární kamarádíčky.

Jistě, fotky všech členů kapely jsem viděla na webu. Ale tady se natáčel klip pro Jesseho sólovou desku, takže jsem nečekala, že tady bude i Zane nebo bubeník Dylan Cope.

A co jsem vlastně čekala, hergot?

Možná něco jako sterilní studio s výkonným a naprosto profesionálním filmovým štábem, co pojede jeden záběr za druhým?

Tohle spíš připomínalo večírek. V každé místnosti tohohle architektonického zázraku, který stál v North Vancouveru na úbočí Canyon Heights a za který Brody nejspíš zaplatil pěkných pár milionů, se tlačily davy lidí.

Lidi z filmového štábu vypadali tak, jak jsem si vždycky představovala bedňáky, bedňáky bych si spletla s partou kriminálníků, sekuriťáci jako by vypadli z motorkářského gangu a manažerský tým, sestávající z Brodyho, Maggie a pár poskoků, připomínal rockové hvězdy.

A Jesse, Zane a Dylan? Ti jako by vyskočili z masturbační fantazie starořecké bohyně.

Takové lidi jsem v reálném životě nikdy nepotkala.

Když jsem ráno dorazila, Maggie mě milosrdně vyprostila z pokoje plného ženských, co sem snad nakráčely přímo ze zákulisí přehlídky Victoria’s Secret. V tričku s Rolling Stones, džínách pocákaných od barvy a růžových teniskách jsem musela vypadat přesně tak mimo, jak jsem se cítila; barvu jsem totiž měla úplně na všech kalhotách, jak jsem toho rána zjistila.

No vážně, co jsem tu do háje pohledávala?

Maggie mě dnes už podruhé odložila do jedné z ložnic v patře, které si zabraly kostymérky, se slibem, že mě vyzvedne za deset minut.

Deset minut zbývalo do mojí scény s Jessem Mayesem.

Zase se mi zpotily dlaně.

Kostymérky mě zbavily županu a postavily mě na malé pódium, aby na mě mohly zírat. To všechno by nebylo zas tak divné, když vezmete v úvahu jejich profesi, kdybych ovšem nebyla až na podprsenku a kalhotky úplně nahá. Rozhodně jsem se nenacházela ve své komfortní zóně, ale jelikož v místnosti bylo jen pár modelek a ty kostymérky, a ty tohle přece dělaly v jednom kuse, pokoušela jsem se sama sebe přesvědčit, že se vlastně nic neděje.

Že mě to vůbec neděsí, ani trošičku.

Poslaly mě do koupelny, která k pokoji patřila, abych se rychle převlékla: béžovo-černou krajkovou podprsenku jsem si měla nechat, ale místo kalhotek z téhož materiálu jsem si měla vzít kraťoučké šortečky z černé krajky, z kterých mi lezl skoro celý zadek. Naštěstí vypadal docela slušně.

„No teda, to je dokonalý!“ rozplývala se jedna z kostymérek, když mě uviděla, a já si řekla, že je to docela milé a ani trochu divné, že jim tak záleží na tom, co budu mít pod oblečením, i když to nikdo neuvidí.

Potom vešla do dveří nějaká stylistka s paletou mejkapů, u pasu baterii různých štětců, štětečků a houbiček, a začala mi natírat jizvu na stehně jakýmsi zázračným mejkapem, díky kterému to vypadalo, že nemám ani jediný pór.

A vtom mě to praštilo.

Tohle byl můj kostým.

Tohle a nic víc.

Bylo nad slunce jasné, že ve videoklipu Jesseho Mayese mám mít na sobě jenom spodní prádlo.

„Mám ještě čas skočit si na záchod, než budu muset dolů?“ zeptala jsem se jen tak, nikoho a všech, zatímco mi do krku dravě stoupala dusivá panika, horká jako žluč.

„Jasně,“ řekla maskérka. „Jenom dej bacha, ať si nerozmažeš mejkap.“

Vběhla jsem do koupelny a zabouchla za sebou dveře tak akorát, abych stihla první křeč. Rukama jsem sevřela kraje skvostného mramorového umyvadla a dávila tak tiše, jak to jenom šlo. Žaludek se mi zvedal a svíral nasucho a díky bohu, nic nešlo ven. Teď jsem vlastně byla ráda, že jsem vůbec nestihla ochutnat to sushi.

Polkla jsem, rozdávila se, znovu polkla a soustředila se na to, abych ovládla svůj dech. Za dveřmi v pokoji se z repráků linula „Sweet Emotion“ od Aerosmith, takže mě aspoň nikdo neslyšel.

Pevně jsem zavřela oči a dýchala, dlouze, pomalu, zhluboka. Pak jsem zalovila v kapsách džínsů, které jsem si tu odložila, a našla telefon. Překypující toxickým koktejlem strachu, vzteku a ponížení, které mi vřely v útrobách, jsem roztřesenou rukou našla Devino číslo.

„Tak co, je to pořád takový fešák, jak ti připadal napoprvé?“ řekla místo pozdravu a z jejího hlasu jsem cítila úsměv a spokojenost nad skvěle odvedenou prací.

„Ještě větší. Devi? Kurva drát!“

„Co je? Jsi v pohodě?“ Teď se zdála vylekaná a mě by to asi mrzelo, kdyby pořád ještě nemusela polykat žluč.

„Ty jsi věděla, že chtějí, abych to natočila jenom v podprdě a kalhotkách?“

„Aha,“ vydechla moje nejlepší kámoška. „O tohle jde.“

„Jo, o tohle,“ zasyčela jsem. Asi bych na ni poprvé v životě začala ječet zplna hrdla, kdybych neměla strach, že mě všichni ti krasavci ve vedlejším pokoji uslyší. Tahala jsem za sporou krajku miniboxerek, které mi už teď připadaly o pár čísel menší, než když jsem si je prve oblékla, a bez úspěchu se je pokoušela přimět, aby zakryly trochu víc z mého zadku.

„Ježíši, Katie, jsi fakt v pořádku? Zdáš se mi dočista hysterická.“

„Taky že jo, mám pěnu u huby. Nezmínila ses ani slovem, že to mám dělat nahá!“

„Tak zaprvé, kalhotky plus podprda nerovná se nahá. I na pláži toho máš na sobě míň. Co ty tvoje sexy pidi šůrkový bikiny?“

„To není to samý.“

„A v čem je to jiný?“

Do háje. Štvalo mě, když mi vzala vítr z plachet. Což dělala prakticky pořád. A já jsem tu zatím trčela v sexy hadříkách, které ani nebyly moje. „Nevím. Prostě je.“

„Není. A zadruhé, radši jsem se před tebou nešířila o té změně plánu, jelikož mi bylo jasný, že vylítneš jako čert z krabičky a vycouváš, a já si fakt, jako fakt vážně myslím, že bys to měla točit ty.“

„Jak to myslíš? Jak změnili plán?“

„No, tu scénu s večírkem. Včera mi volali, že prý to trochu předělali, takže ta tvoje scéna s Jessem bude komornější. Jako že ji budete točit jenom vy dva.“

Jenom my dva?

Co to má být?

„Devi, do čeho jsi mě to do háje zatáhla?“

„Do ničeho. Je to jenom milostná scéna.“

Husí kůže. Najednou jsem se roztřásla zimou. Uvnitř žaludku jsem naopak měla… klokotající chuchvalec žhavé lávy. „Co to znamená? Jaká milostná scéna?“

To jako myslí sex?

Že budeme předstírat sex, a před kamerou?

S Jessem Mayesem? S nejvíc sexy maníkem v přilehlým vesmíru?

Blížila se panická ataka, začínal se mi obracet žaludek…

S námahou jsem polkla.

„Prostě budeš dělat, jako že si to s Jessem rozdáváš,“ pokračovala Devi, jako by to byla ta nejjednodušší věc na světě. „Vždyť je božskej, no ne? Vidíš, a tys měla plnou hlavu starostí, že budeš muset tancovat na povel nebo se procházet jako modelka a tak. Takhle nemusíš ani hrát.“

Jasně. Protože já se přece se super sexy rockovýma hvězdama, navíc před celým filmovým štábem, muchluju denně, ne? Totální hračka!

„A to nemluvím o tom, že jsem ti vyjednala vyšší honorář. Jako za to, že to budeš točit v prádle.“

Pomalu, zhluboka. Nadechnout nosem, vydechnout ústy.

„Katie?“

„Snažím se dýchat.“

„A kde vlastně trčíš?“

„V koupelně.“

„Tak jo… Tak pěkně dýchej a pak zvedni zadek a jdi tam. Tohle jsme probíraly. U vína, pamatuješ? Tohle dáš levou zadní!“

Levou zadní. Jasně. Přes všechnu Devinu víru ve mně jsem nepochybovala o tom, že jediný, kdo tohle dá levou zadní, bude Jesse Mayes.

A já mu do toho nejspíš budu zvracet.

Poprvé od chvíle, kdy se mi začal zvedat žaludek, jsem se na sebe podívala do zrcadla: uviděla jsem holku, která bude za chvilku naoko šukat s Jessem Mayesem.

Polonahá.

Zamžikala jsem a koukala na sebe. Snažila jsem si tu holku představit ve videoklipu.

Měla na sobě mnohem víc mejkapu než normálně, ale fajn… ne že by se to nedalo použít. Obličej ve tvaru srdce, symetrické rysy. Tenké vyklenuté obočí a slušně vystouplé lícní kosti. Plné rty. Trošku větší tyrkysové oči rámované tmavými řasami. Světlá irská pleť a kolem celkem obstojně roztomilého frňáčku pár mikropih.

Zhodnotila jsem pohledem svoji postavu v krajkách, které působily mnohem vyzývavěji, než jsem si myslela, zvlášť teď, když jsem je viděla očima holky, co se v nich bude promenovat před Jessem Mayesem. Odjakživa jsem byla spíš drobná, úplně jiná než ty modelky, které najali, ale aspoň jsem měla obliny. Vlastně jsem dřív byla spíš jako kluk. Skejťačka, co se oblíká jako kluci, se kterýma jezdí, a taky jako oni vypadá. Bylo těžké ji teď v tom zrcadle nevidět. Dá se říct, že jsem rozkvetla sice pozdě, ale přece.

A někomu se to, jak vypadám, líbilo dokonce tak, že mě najal na tuhle práci, no ne?

„Katie, jsi tam?“ Devi už vypadala ustaraně. A mně se nelíbilo, že ty starosti jí dělám já.

Zkusila jsem si představit, že odtud prostě vyjdu ven, v tomhle, postavím se před Jesse Mayese a všechny ty jeho sexy kámoše, před filmaře, sekuriťáky a ty ostatní modelky – opravdové modelky… a prostě to nešlo. Nešlo to. Zpocenými dlaněmi jsem křečovitě svírala umyvadlo.

„Do prdele, Devi,“ hlesla jsem ochraptěle. „Vždyť on mě ani nezná.“

„A měl by?“

„No, asi jo, ne? Já myslela, že si mě vybral. Ale on neměl ani tušení, že mě najali.“

„No a? Najali tě. Já vím, že je ti z toho divně, protože jsi nikdy nic takovýho nedělala, ale sakra, co je komu do toho? Věř mi, kotě. Tohle je role, kvůli který si některý holky, nádherný holky, můžou urvat prdel a za celou kariéru ji nedostanou. Tohle je Jesse Mayes, kurva.“

„No jo. To je mi jasný.“

Jak Devi, tak Google mě obšírně zpravili o tom, jak šíleně je ten chlap slavný, a že Velký Jesse Mayes není nic míň než rockový a sexuální pánbůh a totální lamač ženských srdcí.

Nemluvě o tom, že momentálně nerandí s nikým jiným než s Elle, což je naprosto megažhavá basačka z jejich kapely.

I kdybych nakrásně dokázala sebrat dost odvahy a vylezla ven v tomhle prádélku… bylo jasný, že já, Katie Bloomová, nejsem na tyhle stresy dělaná.

„Víš o tom, že zastupujeme jednu herečku, co zrovna nedávno točila milostnou scénu s Leonardem?“ povídala dál Devi. „A k tomu předvádí pro Victoria’s Secret. Tuhle a všechny ostatní přešli jak nic. Chtěli tebe.“

„Hmm-hm.“ Upřímně řečeno, tahle část mi pořád ještě nedocházela. Jenom se mi z toho dělalo ještě víc mdlo. „Do prdele, jak jsem na tohle mohla kývnout? Víš přece, že nesnáším, když jsem středem pozornosti.“ Zavřela jsem oči a potlačovala mrákoty.

Devi mlčela. Tohle totiž dobře věděla.

Byla u toho a stála mi po boku, tenkrát u oltáře, když na mě farář upíral vážné oči plné soucitu a minuty odtikávaly. Když tam všichni stáli, zírali na mě a moje bílé šaty – všichni, jenom ne ten, který tam měl být.

Ten, který právě odkráčel.

Chtěla jsem se tehdy vypařit, zmizet, ale nemohla jsem. Nic mě nezachránilo před tou příšernou chvílí, která se protahovala donekonečna.

Pořád se mi to vracelo, i teď, o necelé dva roky později.

„A přesně proto to musíš udělat,“ prohlásila moje nejlepší kamarádka.

„Proč přesně?“

„Ty víš, Katie. Koukni, byla jsem tam přece s tebou. Celou dobu to s tebou prožívám. Koukám se, jak se už skoro dva roky ploužíš životem –“

„Rok a deset měsíců. Zase to nepřeháněj.“

Kdosi zaťukal na dveře koupelny. „Katie?“

Byla to Maggie. Přišla pro mě, mám jít natáčet. V duchu jsem uviděla Jesseho Mayese, jak tam venku čeká… Kurva, on jako bude taky skoro nahý?

„Vteřinku!“ zavolala jsem tak mile, jak to jenom šlo, přestože se mi zase do krku tlačil obsah žaludku. Pokusila jsem se to polknout, ale mělo to nade mnou navrch.

„No tak,“ naléhala Devi. „Rok a deset měsíců sleduju svou nejlepší kámošku pod sluncem, jak má mindrák sama ze sebe, a to všechno kvůli jednomu hajzlovi, co si ji ani nezasloužil –“

„Devi.“

„Počkej. Především si tě nezasloužil, a to jsme věděly obě. Jsem přesvědčená, že jsi to hluboko uvnitř věděla taky, že je to totální sráč a to, jak ti ublížil, bylo prostě odporný.“

Zvracela jsem. Tiše.

Jenom trochu, zato do nádherného mramorového umyvadla v majetku potetovaného manažera Jesseho Mayese.

„Ale to, že pořád necháváš, aby ti tahle věc řídila život,“ vykládala Devi a moje zvracení zcela ignorovala, „to můžeš připsat jenom sobě, Katie.“

Tohle.

Přesně tohle byl důvod, proč Devi byla a navždycky bude moje nejlepší přítelkyně.

Milovala mě, kdykoli jsem potřebovala lásku. A ještě víc mě milovala, když jsem potřebovala nakopnout. Bezpodmínečně.

„Máš pravdu,“ zakrákala jsem. Vypláchla jsem si pusu trochou vody, vyplivla a spláchla zvratky do odpadu.

„Tohohle býka prostě musíš popadnout za koule. Vezmi si ten svůj zkurvenej život zpátky, zlato!“

Devi se mě v jednom kuse snažila přimět, abych něco popadla za koule. Většinou život. A někdy chlapa.

Nikdy jsem jí za to nebyla vděčnější.

„Tak jo,“ řekla jsem.

Měla pravdu a já jsem to věděla.

Nesměla jsem dopustit, aby mi ten jediný posraný den před téměř dvěma roky, den, který měl být nejkrásnějším v životě, ale nakonec skončil jako nejodpornější, podělal celý život.

A jestli teď nepřijmu nějaké drastické opatření, tak se přesně to stane.

„Tak já jdu na to.“

Papírovým kapesníčkem jsem si opatrně otřela rty, jen abych měla jistotu, že mi na nalíčené tváři neulpěly stopy zvratků. Zahleděla jsem se do zrcadla.

„Přesně tak, do prdele!“

„A mimochodem,“ dodala jsem, „mám tě ráda.“

Ukončila jsem hovor a vypláchla si znovu pusu trochou ústní vody, kterou jsem jakýmsi zázrakem našla na malém tácku s mycími potřebami pro hosty.

Pak jsem se zhluboka nadechla, otevřela dveře, a šla se muchlovat s rockovou hvězdou.

Kapitola čtyři

Jesse

Seděl jsem na manželské posteli akolem mě ve více či méně organizovaném chaosu kmital štáb, ale mně chaos nevadil. Byli jsme staří známí. Prostě jsem ho vypnul apřehrával si na jedné ze svých starých španělek úryvky znové písničky. Považoval jsem to za mnohem lepší způsob zpracovávání všech možných kravin, co se mi děly vhlavě, než metody, které vtakových případech pomáhaly ostatním členům kapely.

Když měl Dylan vhlavě sračky, jako by se vypařil do éteru.

Elle se hádala.

Zane se zblbých pocitů vyšukal. Bylo to aspoň lepší než ty chlastací maratony, které pořádal dřív.

Já jsem hrál na kytaru. Dělal jsem muziku. Psal jsem písničky, dokud jsem ze sebe nedostal ty sračky, co mě tížily.

Poslední dobou jsem psal hodně. Mohl jsem buď skládat, nebo se věnovat těm kravinám, co člověk dělá vdepresi aco všechny kolem mě přivádějí kšílenství. Ibez toho jsem už teď šílel ztoho, jak bude vypadat pár příštích týdnů mého života, akvůli studené válce, která mě hned po příjezdu do L.A. čeká. Přesto jsem se stejně nemohl dočkat, až tam konečně budu. Nejdřív ze všeho jsem se ale potřeboval se soustředit na tohle natáčení, ikdyž jsem ten proces nenáviděl.

Tenhle klip měl být trhák. Ta písnička měla být hit. Acelá deska se měla prodávat líp než skvěle.

Nemohl jsem dopustit, aby to všechno Zane posral jenom proto, že je, jaký je.

Zakázal jsem mu, aby se během natáčení téhle scény ktomuhle zkurvenému pokoji byť jenom přiblížil. Důvod jsem mu neřekl, ale zas takový idiot nebyl. Kdybych ho nevyhodil, tak by se tu pořád ometal aházel po Katie ty svoje šukací pohledy.

Všiml jsem si, jak na něj předtím kulila oči. Ataky jsem věděl, co obvykle následuje. Už jsem viděl mraky holek, co se zněj úplně roztekly, apoznal jsem, když nějakou okouzlil.

Taky my bylo jasný, proč Maggie sBrodym najali na tuhle scénu právě Katie. Byla neskutečně ksežrání. Jasně, věděl jsem, že stačí lusknout prstem ana jejím místě by se ocitla kterákoli ztěch holek, co se promenádují domem. Ale já jsem žádnou znich prostě nechtěl.

Všem totiž muselo být jasné, že tahle holka je něco úplně jiného.

Ajelikož jsem se nehodlal celé odpoledne muchlovat se superboží kočkou, co je úplně hin do Zanea, musel jsem se postarat, aby zapomněla, že Zane vůbec existuje.

Viděl jsem ji, jak postává pod schodištěm apovídá si sMaggie, do tohohle pokoje zatím ale nestrčila ani malíček. Stála zády ke mně askrze řady reflektorů, rozestavěných okolo postele, prosvítaly jen tmavé vlasy abílý župan.

Scéna se měla natáčet vBrodyho venkovním suterénu, jinak taky legendární chlastárně. Už bych nedokázal spočítat, aani jsem si nepamatoval, kolikrát jsem se právě tady ožral na plech, sjel nebo skončil sněkým vposteli. Nikdy to tu ale nevypadalo takhle. Žádné sudy spivem, žádná párty, žádný polonahý žáby. Kulečník avšechen ostatní nábytek odsunuli ke zdi azakryli látkou.

Venku nainstalovali další světla, která pronikala dovnitř skrze stěnu tvořenou řadou oken. Do nich pověsili dlouhatánské závěsy akolem rozestavili větráky, takže látka se vzdouvala avlnila askrze ni dopadaly paprsky světla. Bylo to jednoduché, ale přímo božské. Liv, naše režisérka, nám vposledních letech natočila několik klipů ajá věděl, že díky ní bude itenhle skvělý.

As tou nádhernou holkou se mnou vposteli to byla jasná věc.

Ikdyby nakrásně jela po Zaneovi.

Sledoval jsem, jak se otáčí anásleduje Maggie do místnosti. Přesně ve vteřině, kdy Katie zavadila opráh, spustil Brody muziku, jako kdyby se domluvili. Pokojem se rozdunělo „Start Me Up“ od Rolling Stones.

Katie jako by zamrzla amálem zakopla. Pár lidí ze štábu se jí vrhlo na pomoc, ale ona jenom zrudla aodmávla je. Podlaha byla plná elektrokabelů připevněných lepicí páskou, ajak si nadzvedla župan av jasně růžových botách hopkala přes ně, ukázala holé nohy.

Ta holka prostě uměla udělat entrée, ikdyž se vůbec nesnažila.

Ta písnička se dokonale hodila. Ztextu úplně odkapávala nadrženost, což celkem přesně odráželo dojem, jakým působila na většinu přítomných chlapů.

Díval jsem se, jak se blíží kposteli.

Katie Bloomová. Čtyřiadvacet, bytem na Sedmé východní ve Vancouveru. Poté, co jsem ji potkal vjídelně, jsem dal Judovi za úkol zjistit mi oní všechno, co se dá. Pravděpodobně sem dorazila na skejtu vtričku sobrázkem Stounů as plechovkou sušenek pro štáb – ta se ale nejspíš vůbec nedostala přes ochranku, protože Judovi chlapi je okamžitě sežrali. Kromě toho, že ijá jsem měl sušenky voblibě, jsem se kromě zjevného zájmu oklasický rock nezmohl vůbec na nic.

Netečně jsem si brnkal na kytaru. Ona mezitím došla knohám postele, to jest co nejdál ode mě, protože jsem seděl na opačné straně. Maggie ji představila Liv aLiv, jediný posel klidu vtom mumraji, kterým kolotal zbytek štábu, ohlásila, že jsme připravení točit.

„Nejdřív uděláme pár záběrů zdálky apostupně půjdeme blíž,“ sdělila otočená ke Katie. „Máme představu, že to bude vášnivý ranní sex, jako kdybyste sotva zamhouřili oko adělali to celou noc, ale nemůžete se jeden druhého nabažit. Tohle všechno už ti řekli, předpokládám?“

„Ehmm, jo,“ hlesla Katie. Skoro jsem ji přes tu muziku neslyšel. „Maggie mi to už trochu vysvětlila.“

Krátce loupla očima po mně, ale jako by vůbec nevnímala můj obličej, prohlížela si můj nahý hrudník apaže, vnichž jsem držel kytaru. Imně předtím nabízeli župan, jenže tu se všemi těmi rozsvícenými reflektory aspoustou lidí bylo horko, takže jsem seděl jen včerných boxerkách, co mi daly holky zkostymérny.

„Jesse tě povede,“ vykládala Liv. „Stačí, když se mu přizpůsobíš. Začneme pomalu apokračovat budeme vtempu, jaké bude vám oběma vyhovovat.“ Povídala dál otom, kde bude stát kamera atak dál. Ale já ji neposlouchal.

Díval jsem se na Katie.

Zdála se dost pobledlá, ale vzápětí se uní zhmotnila maskérka aupravila ji. Katie se přitom dívala všude možně, jenom ne na mě.

Možná, že nebude zase tolik jiná.

Každopádně jsem už viděl mraky holek, co se nejdřív mohly přetrhnout, aby se dostaly do backstage, apak se tam chovaly, jako kdyby se nemohly nudit víc.

Ale co, do hajzlu, stejně byla krásná.

Když se Liv otočila, Katie se mi podívala do očí. Konečně.

Přiskočila jedna zkadeřnic, aby jí rozcuchala už tak vražedně sexy rozcuch. Když se ktomu přidal ten její pohled laně zamrzlé uprostřed cesty, úplně mi to zacukalo ptákem.

Ten zkurvysyn Zane.

Jakmile jsme víceméně osaměli, Katie se na mě pousmála. „Další žvýkačku už asi nemáš, co?“

„Možná jo.“ Párkrát jsem významně přežvýknul svou vlastní skořicovou. „Tahle je asi moje poslední. Můžeme se podělit.“

Podívala se mi na pusu azrudla. „To asi ne. Víš… no… před chvilkou jsem zvracela.“

Cože?!

Otočila se ke mně, opatrně, jako by se bála, že když to udělá moc rychle, celý pokoj jí pod nohama udělá přemet. Dokonce natáhla ruku apro lepší pocit se přidržela postele.

Odložil jsem kytaru.

Pak jsem někoho poslal pro Juda, aby mi přinesl žvýkačky zbundy, která byla zamknutá uBrodyho vpracovně.

„Pusu jsem si vypláchla,“ vysvětlovala Katie, „ale mám pocit, že by to chtělo ještě trochu… však víš…“ odmlčela se adoširoka otevřela oči.

Naklonil jsem se kní apozorně se na ni zahleděl. „Hergot, nejsi sjetá?“

Zorničky se jí rozšířily překvapením. Byly zářivé aprůzračné. „Ne.“

Podíval jsem se pozorněji. „Tak jsi nemocná?“ Do prdele. Plánoval jsem, že během příštích pár dnů dám vL.A. do kupy pár nových demonahrávek, jenže to bych asi nezvládl, kdybych přitom vjednom kuse zvracel.

„Kdepak,“ odpověděla. „Nic takovýho.“

Znovu jsem si ji prohlédl, jenže pod tím županem nebylo nic vidět. „Těhotná nejsi, že ne?“ Vporovnání stím, že by byla zbouchnutá Zanem, se nemoc jevila jako ta lepší varianta. Kdybych měl tuhle milostnou scénu točit sbuchtou, co čeká mimino sněkým jiným, tak bych celou tuhle maškarádu mohl rovnou odpískat ajít se zahrabat.

„Rozhodně ne!“ Zrudla znovu, což bylo fajn. Dost barvy jí vobličeji scházelo. „Jsem jenom… nervózní.“

Možná to ode mě bylo debilní, ale musel jsem se tomu usmát. Normálně jsem roztáhl pusu od ucha kuchu.

Objevil se nějaký kluk od Juda anesl žvýkačku. Katie si ji hned hodila do pusy. „Dík.“

Potom jeden ztěch mimoňů od Liv zavelel, abychom se ztišili, aLiv zase nakráčela knám.

„Pojedem celou písničku několikrát dokola,“ oznámila. „Budeme točit zrůzných úhlů anakonec se přiblížíme auděláme detailní záběry.“

Katie přikývla. Přitom energicky žvýkala.

Liv se otočila ke mně. „Jdi na to vpohodě, klidně si dělej to, co ti přijde přirozené, jak jsme si říkali. Dám ti vědět, když bude potřeba něco udělat jinak.“

„Jasně.“

„Tak, rozvázat župan. Atu žvýkačku,“ zahalekala Liv, zatímco se usazovala poblíž monitoru, kde měla sledovat záběry zkamery.

Brody vypnul muziku. Kdosi odnesl moji kytaru anastavil ruku spapírovým kapesníčkem, abychom do něj plivli žvýkačky. Zhmotnila se kostymérka, aby si od Katie vzala župan.

Katie shodila pantofle, nadechla se, rozvázala župan aneochotně zněj vyklouzla. Kostymérka ho popadla, ještě Katie upravila ramínko upodprsenky apak zmizela.

Zůstali jsme sKatie upostele sami, pod rozzářenými reflektory. Všichni civěli na nás.

Na ni.

Ta holka byla malý, dokonalý zázrak. Krémově hladká pleť. Štíhlé, ale zaoblené tělo sútlým pasem aplnými, přírodními ňadry. Aty sladké, kulaťoučké boky…

Skoro jsem začal slintat. Byl jsem na boky úplně ujetý. Boky aprdelka. Něco, co můžu pořádně popadnout, když holku šukám.

„Fajn, Katie. Začneme tím, že budeš nahoře,“ ohlásila Liv. „Projedeme si jednou celou písničku, ať se trochu rozehřejeme.“

„Oukej,“ řekla Katie. Podívala se na mě, pak na můj rozkrok, ale pořád tam jen tak stála.

„No tak, kotě,“ pobídl jsem ji. „Slyšela jsi šéfku.“ Opřel jsem se vzadu oruce, aby se mi mohla volně usadit na klíně. „Naskoč si.“

Trochu protočila panenky. Všiml jsem si toho ještě dřív, než odvrátila pohled aklekla si na postel. Pak neochotně přehodila koleno přes moje nohy akonečně se na mě zpod záplavy tmavých vlasů podívala.

Naklonil jsem se dopředu arty jí přejel po tváři. Přitom jsem zašeptal: „Nejspíš bys mohla jít blíž, když spolu máme šukat.“ Popadl jsem ji za ty božské boky aona zalapala po dechu, když jsem ji přitáhl na sebe apřinutil ji, aby se posadila na můj klín. Rozkrok měla sice ještě pár centimetrů od mého, ale pro začátek to stačilo. Aklidně mohla jít astěžovat si třeba na lampárně na můj neprofesionální přístup, mně to bylo fuk. Pohled do její překvapené tváře, která se pomalu až po hrudník zalévá červení, zatímco se jí ňadra udýchaně zvedají – ten za to rozhodně stál.

Zírali jsme na sebe. Byli jsme tak blízko, že jsem ji klidně mohl olíznout. Její vůně mi připomínala bonbóny vletním slunci, do háje. Ataky skořicovou žvýkačku adomácí třešňové koláčky.

Načež Liv oznámila, že jedeme, azačala hrát písnička.

Ta písnička.

Nejlepší, pod jakou jsem se kdy podepsal. Vlastně spolupodepsal.

Dirty Like Me. Hříšná jako já. Nestoudná dvojka.

Klasika naší kapely zprvní desky. Teď, po deseti letech od první nahrávky, jsem na svoje sólo album udělal novou verzi, očištěnou od všech zbytečností. Připadalo mi to dobře načasované, ajelikož ji fandové pořád zbožňovali, doufal jsem, že přispěje kprodeji nové desky. Anových písniček.

Kromě toho jsem ji měl fakt rád. Moje písnička aKatie Bloomová na mém klíně – díky téhle kombinaci najednou celý ten humbuk svideoklipem stál za to.

Takže žádné opravdové líbání. Jen nekonečné škádlení anic víc.

Vtom Liv zvolala: „Stop!“

Pořád jsem Katie hleděl do očí.

Do prdele.